ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" жовтня 2022 р.                                                             Справа №914/4048/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого – судді                                                                       Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                          Бойко С.М.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,                                                                                                                        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю      Виробничо-торгове харчове підприємство      “Меліса” від 13.06.2022(вх. суду  від 21.06.2022 №01-05/1400/22)
на рішення  Господарського суду Львівської області від   05.05.2022 (повний текст рішення складено 10.05.2022, суддя Коссак С.М., м. Львів)
у справі № 914/4048/21
за позовом:      Львівського комунального підприємства      “Рясне-402”, м. Львів
до відповідача:      Товариства з обмеженою відповідальністю      “Виробничо-торгове харчове підприємство      “Меліса”, м. Львів
про      стягнення заборгованості
     В С Т А Н О В И В:     
          Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
          У грудні 2021року ЛКП «Рясне-402» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ “Виробничо-торгове харчове підприємство  “Меліса” про стягнення 15    323,50грн боргу. 
          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення, розташованого у будинку №138 на вул. Шевченка у Львові, управителем якого є позивач згідно з укладеним ЛКС «Рясне-402» та співвласниками будинку  договору  №28 від 01.05.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Позивач вказує, що у зв`язку з неоплатою відповідачем послуг з управління багатоквартирним будинком за період з лютого 2020року по  листопад 2021року його борг становить 15    323,50грн,  а тому на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» звернувся з вказаним позовом до суду.

          Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.05.2022  у справі №914/4048/21 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 15 323,50грн боргу та 2270,00грн судового збору.
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав про відсутність з боку відповідача зауважень щодо наданих позивачем послуг, а відтак про виконання позивачем умов договору. Оскільки відповідач не спростував доводів позивача про існування заборгованості, суд вказав про наявність підстав для стягнення з нього 15 323,50грн боргу.
          Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
          ТОВ ВТХП “Меліса”(відповідач) не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
          Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що договір № 28 від 01.05.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не створює жодних правових наслідків для співвласників будинку 138 на вул. Шевченка у Львові, оскільки  в порушення вимог ст. 11  ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ні умови цього договору, ні вартість послуг   не були затверджені зборами співвласників будинку (уповноважена зборами особа Гуменна В.Д. не мала права самостійно погоджувати вартість послуг). Крім того,  скаржник вказує, що позивач не надав жодних первинних документів на підтвердження факту надання ним відповідних послуг.

          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.
          Позивач вказує, зокрема, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач  не з`явився в жодне судове засідання та не подав відзиву на позовну заяву, тобто не скористався жодним своїм процесуальним правом на підтвердження своєї позиції. Зазначає, що відповідач є злісним неплатником послуг з утримання будинку, у зв’ язку з чим позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення боргу, який сторони врегулювали, уклавши мирову угоду, і під час розгляду вказаної справи відповідач не заперечував щодо умов договору. Вказує, що договір №28 від 01.05.2019 є чинним та не визнавався недійсним в судовому порядку. Зазначає, що зі змісту протоколу, оформленого за результатами проведення  зборів мешканців будинку 19.03.2018, вбачається, що  мешканці погодили умови договору №28. Вважає необгрунтованими та такими, що не підтверджені жодними докази твердження апелянта про ненадання позивачем послуг та вказує, що до складу таких послуг входять прибирання прибудинкової території, сходових кліток, обслуговування внутрішньобудинкових мереж і чинним законодавством не передбачено вимог документального оформлення факту надання таких послуг. 

          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від  12.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  відповідача та ухвалено здійснити розгляд справи на підставі ч. 10  ст. 270 ГПК України  в порядку  письмового провадження без повідомлення  учасників справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3    статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
          Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
          При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
          Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.          
          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції    - без змін, з огляду на наступне.
          Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :
          01.05.2019  ЛКП «Рясне-402» (Управитель) та співвласники багатоквартирного будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 318 у м. Львові в особі уповноваженої загальними зборами співвласників будинку Гуменної В.Д. (Співвласник) уклали договір №28 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до п.1 якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком №318 по вул. Шевченка у м. Львові, а співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю цю послугу відповідно до умов Договору.
          Згідно з п.3 договору послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає, зокрема, утримання спільного майна багатоквартирного будинку (прибирання внутрішньобудинкових приміщень і прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем).
          Кожен з співвласників зобов`язаний оплачувати управителю надані послуги з управління в порядку, за ціною і у строки, встановлені договором (п.6 договору).
          Відповідно до п. 10 договору ціна послуги з управління будинком №318 по вул. Шевченка на момент укладення договору становить 4,56 грн. з ПДВ на місяць за 1 м2  загальної площі житлового або нежитлового приміщення. Розрахунок ціни послуги (розмір складових) наведений у додатку №2 до договору. 
          Згідно з п. 11 договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.
          Відповідно до додаткової угоди №1 до договору  №28 такий договір набирає чинності з 01.06.2019.
           01.02.2021 сторони підписали додаткову угоду №3, у якій погодили збільшення  ціни послуги управління  до 5.10грн на місяць за 1 кв.м. 
          Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, є ТОВ «ВТХП «Меліса» власником нежитлового приміщення загальною площею 189м2, що знаходиться у будинку №318 по вул. Шевченка у м. Львові.
          У позовній заві позивач вказує, що у період формування заборгованості позивач нараховував відповідачу плату за послугу управління згідно наступного тарифу: у період з лютого 2020 року по січень 2021 року включно - 3,80грн. за 1 м2  площі з ПДВ (загальний тариф - 4,56грн. за 1 м2); у період з лютого 2021 року по листопад 2021 року включно - 4,272грн. за 1 м2  площі з ПДВ (загальний тариф - 5,10грн. за їм2). Відповідно до пояснень позивача, вартість послуги управління будинком для відповідача є нижчою, ніж для інших споживачів, оскільки відповідачу не нараховується одна зі складових тарифу - плата за прибирання сходових кліток (у позивача є окремий вхід до приміщення, відповідно, послуга прибирання сходових кліток йому не надається).  
          Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості щомісячний розмір платежу за послугу управління будинком у період з лютого 2020 року по січень 2021 року включно становив 659,30 грн. з ПДВ, а з лютого 2021 року по листопад 2021 року включно - 741,19 грн. Відповідно, за період з лютого 2020 року по листопад 2021 року включно у відповідача існує заборгованість перед позивачем за послугу управління багатоквартирним будинком у розмірі 15 323,50 грн.
          Також з матеріалів справи вбачається, що позивач у лютому 2020 року звертався до  Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ТзОВ «ВТХП «Меліса» заборгованості за послугу управління за період з червня 2019 року по січень 2020 року включно на суму 5 274,40 грн. В подальшому, в процесі розгляду справи судом сторони досягли домовленості про мирне врегулювання існуючого спору, внаслідок чого сторони підписали мирову угоду, відповідно до умов якої позивач (ЛКП «Рясне-402») відмовився від частини позовних вимог у розмірі 2 000,00 грн, а відповідач зобов`язався сплатити позивачу борг у розмірі 3 274,40 грн, а також компенсувати судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. Вказана мирова угода було затверджена Ухвалою Господарського суду Львівської області у справі №914/298/20 від 28.05.2020.
          На виконання вказаної мирової угоди відповідачем у травні 2020 року оплачено на рахунок позивача два платежі: на 3 274,40 грн (сума боргу) та 2 000,00 грн (компенсація судового збору). 
          В матеріалах справи немає доказів оплати відповідачем вартості наданих позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком.
При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:          
          Відповідно до ч. 1  ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
          Частиною 1  статті 903 ЦК України  визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
          Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
          Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору(п.12 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону).
          Пунктом 5 ч.2  ст.7 Закону "Про житлово-комунальні послуги"  передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами / тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
          Згідно з ст. 10 вказаного Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.           Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.
          Частиною 4 ст. 14 Закону передбачено, що колективний договір про надання комунальних послуг підписується на умовах, визначених у рішенні співвласників (уповноваженого органу управління об  єднання співвласників багатоквартирного будинку), та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
          Відповідно до ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. 
          Статтею 7 цього Закону передбачений обов`язок співвласників своєчасно оплачувати вартість житлово- комунальних послуг.
          Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідач є власником нежитлового приміщення,  розташованого у будинку №138 на вул. Шевченка у Львові.
          Співвласниками вказаного будинку  в особі уповноваженої загальними зборами співвласників будинку Гуменної В.Д.  та  ЛКП «Рясне-402» укладено договір  №28 від 01.05.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 
          В апеляційній скарзі скаржник стверджує, що договір № 28 від 01.05.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не створює жодних правових наслідків для співвласників будинку, оскільки  ні умови цього договору, ні вартість послуг   не були затверджені зборами співвласників будинку.
          Апеляційний суд відхиляє як безпідставні вказані твердження апелянта з огляду на те, що скаржник не надав жодних доказів на підтвердження того, що співвласники будинку не погоджували укладення такого договору № 28 від 01.05.2019 чи окремих його умов, а також відсутності у ОСОБА_1 прав підписувати від імені загальних зборів співвласників  цей договір.
          При цьому, суд враховує статтю 204 ЦК України, яка  закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 
          Крім того, з матеріалів даної справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №28 ЛКП «Рясне-402» зверталось до суду  з позовом про стягнення з ТОВ «ВТХП «Меліса» заборгованості за послугу управління багатоквартирним будинком, і такий спір сторони врегулювали шляхом укладення мирової угоди, за умовами якої відповідач перерахував 3  274,40грн боргу по спірному договору (вказана мирова угода затверджена судом ухвалою від 28.05.2020 у справі №914/298/20).
          Відтак у даній справі апеляційний суд також застосовує доктрину  venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі – «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
          Згідно з ч.1  ст.526 Цивільного кодексу України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
          В силу вимог ч.1  ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7  ст.193 Господарського кодексу України.
          Згідно з ч.1  ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
          Відповідно до  статті 610 Цивільного кодексу України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Згідно з частинами  2 - 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у  разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
          Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
          Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
          В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, зокрема акти-претензії, які підтверджували б неналежне надання позивачем передбачених договором послуг, відтак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про виконання договору позивачем.
          Доказів здійснення оплати послуг управління багатоквартирним будинком у передбачені договором порядку і строки матеріали справи не містять.
          На підставі викладеного апеляційний суд  вважає обгрунтованими висновки місцевого суду, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а відтак про наявність підстав для стягнення з відповідача наданих послуг з управління багатоквартирним будинком у сумі 15  323,50грн.
          Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1      ст.236 ГПК України     судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1  ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 05.05.2022  у справі №914/4048/21   ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14    статті 129 ГПК України). Відтак, згідно      з    ст.129 ГПК України        сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282     ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  Виробничо-торгове харчове підприємство    “Меліса” від 13.06.2022(вх. суду  від 21.06.2022 №01-05/1400/22)
-     залишити     без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Львівської області від 05.05.2022  у справі №914/4048/21   - залишити     без змін.
3.  Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5.Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                                                  Т.Б. Бонк

суддя                                                                                                                                С.М. Бойко

суддя                                                                                                                            Г.Г.Якімець