Номер провадження: 22-ц/813/8869/22 
Справа № 947/22760/22
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Склярська І. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
13.12.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Склярської І.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Семиженка Г.В.,
секретар          Курільова Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2022 року у складі судді Васильків О.В., у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,
встановив:

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
03 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила:
- заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та місця праці постраждалої особи ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ»), строком на 6 місяців; 
- заборонити ОСОБА_1 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на 6 місяців.
В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_2 зазначила, що з 19.08.2014 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 . На теперішній час в Біляївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. 
ОСОБА_2 проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , разом з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказану квартиру винаймає, оскільки через побоювання за власне життя та здоров`я та систематичне вчинення домашнього насильства вона з дітьми була вимушена покинути житло, що знаходиться у її власності.
Поведінка чоловіка ОСОБА_1 виражається в умисних діях фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого завдається шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 та дітей. Після побоїв, скандалів, сварок, переслідувань, образ та погроз з боку ОСОБА_1 вона не може вести нормальне життя, побоюється за власне здоров`я та здоров`я дітей. 
Через домашнє насильство вона з синами покинути житло, але ОСОБА_1 все одно не залишає їх у спокої, переслідує, дзвонить з незнайомих номерів. 
Заявник неодноразово зверталася з приводу вчинення домашнього насильства до правоохоронних органів, проте, на сьогоднішній день, це не дало жодного результату. ОСОБА_1 не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. До Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 126 КК України внесені відомості щодо систематичного домашнього насильства. 
Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства з боку ОСОБА_1 щодо неї та синів, а також настання тяжких наслідків для життя та здоров`я є дуже високою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Суд ухвалив:
Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та покладення на нього обов`язків:
- заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та місця праці постраждалої особи ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ»), строком на 6 місяців; 
- заборонити ОСОБА_1 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на 6 місяців.
Повідомити Київський відділ поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області та Київську районну державну адміністрацію ОМР для взяття кривдника на профілактичний облік.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 10.10.2022 в частині заборони ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та місця праці постраждалої особи ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ»), строком на 6 місяців та перебування в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців – скасувати.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі апелянт, посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, не дослідження та не надання належної оцінки наявним в матеріалам справи доказам та обставинам. Особа, яка подала апеляційну скаргу наводить судову практику суду касаційної інстанції у спірних правовідносинах, та в обґрунтування вказує на те, що суд першої інстанції забороняючи йому наближатися на відстані менше 300 м до місця проживання та роботи ОСОБА_2 , порушив його свободу пересування, оскільки у наведеному судом радіусі проходять маршрутні автобуси, якими він користується, проживають його знайомі, яких він відвідує. Вважає, що заборона наближення на відстань не менш 300 м до місця проживання дітей та спілкування з ними по телефону унеможливлює прийняття ним участі у вихованні синів, що порушує його батьківські права, а також позбавляє прав його дітей на спілкування з батьком.

(2) Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.   ОСОБА_2 , подала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, оскільки вона боїться за свою небезпеку внаслідок агресивної поведінки колишнього чоловіка, шлюб з яким судовим рішенням розірвано 24.10.2022 (справа №496/2988/22). Також зазначила, що сини не бажають спілкуватися з батьком через його пияцтво та неадекватну, агресивну поведінку, вчинення домашнього насильства, фізичного та психологічного характеру щодо неї та дітей, про що повідомили батькові через месенджер “Телеграм” та заблокували надходження його повідомлень.

Рух справи
14.11.2022 ухвалою апеляційного суду відкрито апеляційне провадження та витребувано матеріали справи.
29.11.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
30.11.2022 ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду на 12 грудня 2022 року. Внаслідок відсутності електроенергії , розгляд справи відкладено на 13 грудня 2022 року про що апелянт повідомлений під розписку.

2.Мотивувальна частина 
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.
Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї особи.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство – це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству» встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 
Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника – це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків – це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 (провадження № 61-8702св22), 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19).
Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 19 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1501 (а.с. 7).
Сторони є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , яке видано повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1485 (а. с. 8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , яке видано повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1605  (а. с. 9);
16.06.2022 постановою Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 170,00 грн. (а.с. 12). Постанова суду свідчить про вчинення 10.05.2022 ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру, а саме висловлення нецензурними словами по відношенню до свого сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 .
02.08.2022 постановою Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн. (а.с. 13).Постанова суду свідчить про вчинення 10.05.2022 ОСОБА_1 домашнього насильства відносно сина ОСОБА_4 , 2007 р.н., а саме висловлення нецензурними словами та висловлення у присутності сина ОСОБА_2 непристойності сексуального характеру .
У відповіді начальника відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 08.08.2022 № 60.2-19157ЕО наявна інформація про звернення ОСОБА_5 , щодо сімейних сварок, яке надійшло та зареєстровано до ЄО ІТС ІПНП відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 02.08.2022 року за № 19157. Також в листі повідомлено, що з ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду, а також відносно нього складено протокол по ст. 173-2 КУпАП, який направлено до Приморського суду м. Одеса для прийняття рішення по суті (а.с. 14, 16). Медична довідка від 02.08.2022 містить інформацію про забій лівого плеча та забій обличчя справа у ОСОБА_2 , яка звернулася за медичною допомогою 02.08.2022 ( а.с.15).
14.09.2022 ОСОБА_2 звернулась до ВП № 1 (м. Чорноморськ) ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності за домашнє насильство ОСОБА_1 , який 09.09.2022 вчинив домашнє насилля фізичного характеру щодо ОСОБА_2 , вдаривши її по голові, і домашнє насилля психологічного характеру щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був присутній при побоях, які відбулися біля ТЦ «Епіцентр» по вул. Вільямса в м. Одеса (а.с. 19). Зазначена заява прийнята та зареєстрована ст. інсп.-черговим капітаном поліції ВП № 1 (м. Чорноморськ) ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Дмитрієвим С.О. (талон-повідомлення єдиного обліку № 12303 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.09.2022 (а.с. 18). 
Надані заявницею суду першої інстанції фото свідчать про отримання рани на голові, за якою надана медична допомога та синців на тілі (а.с. 21-24).
З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2022 вбачається, що в ЄРДР зареєстроване провадження (номер кримінального провадження: 12022162160000691), в якому також зазначено, що 20.09.2022 до ЧЧ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшла ухвала слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 126 КК України за скаргою ОСОБА_2 щодо систематичного домашнього насилля (а.с. 20).
Враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявниці, щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника, частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису у вигляді заборони ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та місця праці постраждалої особи ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ»), строком на 6 місяців та перебування в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців підлягають задоволенню.
За вищенаведених обставин, належним чином досліджених доказів по справі, не є обґрунтовуваними доводи апелянта про порушення його батьківських прав щодо участі у вихованні дітей ( віком 20 ти 15 років) застосованими судом першої інстанції тимчасовими обмеженнями апелянта. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в оскарженій частині судового рішення, який обґрунтовано виходив із того, що заявниця підтвердила факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства в сім`ї, а також наявність ризиків продовження вчинення заінтересованою особою домашнього насильства у майбутньому.
Отже, наведені апелянтом доводи не надають підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні оскарженої частини вимог заяви.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права - без змін.

Щодо судових витрат
Судові витрати, понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу, з підстав залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 367, 374-375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2022 року в оскарженій частині - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий  І.В. Склярська
Судді В.О. Бездрабко
                                        Г.В. Семиженко