Справа № 161/7555/22  Провадження № 33/802/477/22 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Категорія: ч.2 ст.173-2 КУпАП  	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сидун-Августин О.С. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб, стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.
Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, 03.06.2022 близько 18 год 16 хв, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо свого сина ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, намагався вчинити бійку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник подала апеляційну скаргу. Вважає постанову судді незаконною, у зв`язку із тим, що  ОСОБА_2 був відсутній під час судового розгляду. Стверджує, що у судовому засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не змогла скористатися правовою допомогою, що є порушенням її права на захист. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не можна вважати належним і допустимим доказом. Тому просить скасувати постанову судді, а провадження у справі – закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження. 
ОСОБА_1 та його захисник Сидун-Августин О.С. у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча належним чином та завчасно повідомлялися про час, дату та місце проведення апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою від 23.08.2022, яка міститься в матеріалах справи (а.с.23). Жодних клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них не надходило.
Жодних клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є підставним, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Строк на апеляційне оскарження захисником пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню. 
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписи ст.245 КУпАП регламентують, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Вказані вимоги закону при винесенні оскаржуваної постанови місцевим судом дотримані.
Так, відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Так, згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
А частиною другою даної норми закону передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, а об`єктивною стороною правопорушення – вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру.
Вимоги ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» регламентують, що домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.06.2022 серії ВАБ № 734851, 03.06.2022 близько 18 год 16 хв, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 ,  ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо свого сина, ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, намагався вчинити бійку, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).
Крім того, доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 219413 (а.с.3), рапортом № 16555 старшого інспектора СПДН Відділу превенції Луцького РУП ГУНП у Волинській області Л.Климчук (а.с.4), рапортом старшого інспектора-чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області Плечій Ф.І. (а.с.5), заявою та письмовими поясненнями потерпілого  ОСОБА_2  (а.с.6-7), формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.8).
З огляду на наведене, як вбачається з матеріалів справи, у них наявні докази та фактичні дані, які об`єктивно підтверджують умисне вчинення  ОСОБА_1 діянь фізичного та психологічного характеру, а саме: висловлювання нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою, намагання вчинити бійку, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю його сина ОСОБА_2 .
Тому твердження сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не можна вважати належним і допустимим доказом, апеляційний суд вважає голослівними, адже піддавати сумніву усі наявні у матеріалах справи докази у суду немає підстав.
Нові докази стороною захисту апеляційному суду надані не були. 
За таких обставин, з урахуванням наведеної сукупності доказів вважаю, що ОСОБА_1 вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 , то вони є необґрунтованими, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. 
Положеннями ч.1 ст.268 визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи убачається, що 15.06.2022 ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд справи щодо нього відбудеться 25.07.2022 о 10:00 (а.с.11).
Отже, ОСОБА_1 мав у своєму розпорядженні більше місяця часу, що отримати правову допомогу в даній справі. 
На вказані дату і час правопорушник в судове засідання місцевого суду не прибув, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив. Жодних клопотань ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду матеріали справи не містять. 
У частині 2 статті 268 КУпАП зазначено вичерпний перелік адміністративних правопорушень, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. 
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП і яке ставиться у провину ОСОБА_1 , до вказаного переліку не відноситься. 
Тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ч.ч.1, 2 ст.268 КУпАП правильно розглянув справи за відсутності ОСОБА_1 ..
За наведених обставин, апеляційний вважає, що судом першої інстанції не було порушено права ОСОБА_1 на захист. 
На переконання суду апеляційної інстанції, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини вчинення правопорушення та його наслідки, і обґрунтовано визначив стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб, визначене санкцією ч.2 ст.173-2 КУпАП.
При цьому, хоча місцевим судом і не зазначено, проте фактично взято до уваги відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 ..
Та наявність обставини, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 – вчинення правопорушення в стані сп`яніння (а.с.5-7).  
Будь-яких нових доказів наявності обставин, визначених ст.34 КУпАП, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суду апеляційної інстанції представлено не було. 
Тому, з урахуванням обставин вчинення правопорушення, даних про особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність та наявність обставини, що обтяжує його відповідальність в даній справі відсутні законні підстави для накладення на ОСОБА_1 більш м`якого адміністративного стягнення. 
Враховуючи вищевикладене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику Сидун-Августин О.С. строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Сидун-Августин О.С. – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                         В.П. Денісов