ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/2204/21  Номер провадження 22-ц/814/2705/22	Головуючий у 1-й інстанції Ткаченко  О.А.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2021 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про зобов`язання вчинити певні дії.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд
в с т а н о в и в :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, просила, ухвалити рішення, яким
визнати причину пропуску строку звернення до суду поважною та поновити строк звернення до суду; 
визнати причину пропуску строку звернення до відповідачів з вимогами про виплату їй недоодержаних сум пенсій та грошових допомог у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 поважною і поновити строк звернення за виплатою недоотриманих сум пенсій та допомог у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 ; 
скасувати Висновок від 13.07.2009 року про припинення виплати пенсії за вислугу років по пенсійній справі №ФХ-103248 ОСОБА_2 ; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області помістити в пенсійну справу №ФХ-103248 ОСОБА_2 заяву позивача від 07.10.2016 року, зареєстровану у ГУ ПФУ в Харківській області 11.10.2016 року, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , довідку про склад сім`ї;
зобов`язати поновити пенсійну справу №ФХ-103248 ОСОБА_2 з березня 2004 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 
визнати протиправною бездіяльність відповідачів; 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 : 
зробити всі перерахунки пенсій ОСОБА_2 за період з 01.04.2004 року по 01.01.2007 року, 
сплатити їй недоотримані ОСОБА_2 суми пенсій у зв`язку з його смертю за період з 01.04.2004 року по 01.01.2007 року, 
передати до ГУ ПФУ в Харківській області всі необхідні довідки для подальшого перерахунку пенсій ОСОБА_2 відповідно до вимог ПКМУ №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», ПКМУ №656 від 28.07.2010 року «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни та учасникам бойових дій» та інших постанов і нормативних документів за період з 01.04.2004 року по 01.04.2015 року, 
передати до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області списки для виплати одноразової щорічної грошової допомоги до Дня Перемоги відносно ОСОБА_2 для отримання нею цих сум за період з 2004 року по 2014 рік включно. 
зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області: 
зробити всі перерахунки пенсій ОСОБА_2 з урахуванням ПКМУ №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», ПКМУ №656 від 28.07.2010 року «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни та учасникам бойових дій» та інших постанов і нормативних документів за період з 01.01.2007 року по 01.04.2015 року, 
сплатити їй недоотримані ОСОБА_2 суми пенсій з усіма перерахунками у зв`язку з його смертю за період з 01.01.2007 року по 01.04.2015 року.
зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області сплатити їй недоотримані ОСОБА_2 суми одноразових щорічних грошових допомог до Дня Перемоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з його смертю за період з 2004 рік по 2014 рік включно; 
зобов`язати Головне управління державної Казначейської служби України Харківській області згідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» списати кошти з рахунків відповідачів, недоотримані суми пенсій та допомог у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , а списані суми коштів з рахунків вищевказаних державних органів сплатити їй за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
Заявлені вимоги мотивовані, тим, що ОСОБА_2 був батьком позивачки та проживав разом з нею до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя батько позивачки як ветеран війни мав право на виплати, гарантовані законом, проте у березні 2004 року ІНФОРМАЦІЯ_4 незаконно всупереч рішенню суду відкликав пенсійний лист ОСОБА_2 з Лозівського відділення Ощадбанку і ухвалив рішення про припинення виплати пенсії.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2021 року відмовлено зв недоведеністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення її позову.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував рішення судів у справах № 629/4373/13-ц і №629/2362/14-ц та незаконно послався на рішення судів у справі № 800/3159/13, що підтверджується даними з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за станом на 22 травня 2019 року.
Всупереч наданим у справу доказам про реєстрацію місця проживання позивачки і її батька суд зробив неправильний висновок про недоведеність факта спільного проживання позивачки з батьком на час його смерті. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.12.2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою.
Ухвалою цього ж суду від 21.12.2021 року закінчено підготовчі дії та справу призначено до слухання.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 
Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.
Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.
16 вересня 2022 року апеляційним судом отримане письмове клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання з посиланням на неможливість прибути до суду або ж прийняти участь у судовому засіданні через відеоконференцію.
Оцінюючи обґрунтованість заявленого клопотання, апеляційний суд керується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року (справа № 361/8331/18), згідно яких «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору».
Участь у розгляді справи забезпечується шляхом надання стороні можливості довести до суду свої аргументи по суті спору та подати відповідні докази, тому фізична присутність особи у судовому засіданні не є ключовою умовою реалізації права на доступ до правосуддя.
       Як убачається з матеріалів справи, позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції реалізувала свої процесуальні права з подання доказів, заяв по суті спору.
До апеляційної скарги позивач долучила докази на підтвердження своїх доводів.
У заяві про відкладення судового засідання не зазначено про необхідність дослідження нових обставин та відповідних доказів, про які не було заявлено у суді першої інстанції, а наявні у матеріалах справи докази є достатніми для вирішення спору по суті.
З наведених підстав апеляційний суд відхиляє клопотання про відкладення судового засідання.  

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, з 01.01.1999 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебував на пенсійному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , йому була призначена військова пенсія за вислугу років.
З квітня 1999 року по квітень 2002 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , донька ОСОБА_2 , отримувала призначену йому військову пенсію на підставі довіреності, виданої ОСОБА_2 на три роки.
У зв`язку із закінченням строку дії довіреності, фактичним не отриманням пенсії ОСОБА_2 , одержанням відомостей про смерть дружини ОСОБА_2 – ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ) та відсутністю даних про існування інших осіб, які за законом мали б право отримати пенсію у зв`язку із втратою годувальника, ІНФОРМАЦІЯ_9 02 березня 2004 року повторно прийнято рішення про відкликання пенсійного листа з Лозівського відділення Ощадбанку. 
Згідно сповіщення Лозівського відділення Державного ощадного банку України №180504 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена з 01.04.2004р.
       З 01 січня 2007 року призначення і перерахування пенсій військовослужбовцям здійснює ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області.
       13 липня 2009 року у зв`язку із передачею органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій, у тому числі і ветеранам війни, ІНФОРМАЦІЯ_4 затвердив висновок про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2004 року у зв`язку з неотриманням пенсії більше ніж шести місяців.
       Листом ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області № 10002 від 19 серпня 2009 року ОСОБА_1 повідомлено, що припинена пенсійна справа її батька отримана 24 липня 2009 року, для вирішення питання про поновлення виплати пенсії необхідно звернутися до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області з відповідними документами (перелік зазначений). 
       У грудні 2000 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області  про анулювання актового запису про смерть (справа № 2-241/01/2025), просила анулювати актовий запис про смерть її батька ОСОБА_2 за № 313 від 13.04.2000 р. 
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2021 року апеляційна скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволена : рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2001р. по справі № 2-241/01/2025 скасоване, ухвалене нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2021 року встановлені такі фактичні обставини: 
ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Черкаській обласній психіатричній лікарні з 21.10.1999р. по 12.04.2000р. і 12 квітня 2000 року помер в лікарні; 
Смілянським міськвідділом РАЦС 13 квітня 2000 року за актовим записом про смерть № 313 зареєстрована смерть ОСОБА_2 , 1918 року народження, на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 77 від 13 квітня 2000 року, виданого Черкаською облпсихлікарнею № 1.
Постановою Вищого адміністративного суду від 22 травня 2013 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року по справі № 2-241/01/2025 залишена без змін.
У 2014 році ОСОБА_1 звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із заявою про визнання недійсним запису про смерть ОСОБА_2 в лікарському свідоцтві про смерть №77 від 13.04.2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею №1. 
За результатами розгляду справи №629/4373/13-ц рішенням Лозівського міськрайонного суду від 22.04.2014р. заява ОСОБА_1 задоволена - визнаний  недійсним запис про смерть батька ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , в лікарському свідоцтві №77 від 13 квітня 2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею №1.
Зазначеним судовим рішенням, яка набрало чинності, встановлені такі фактичні обставини:
ОСОБА_2 , батько заявника, 20.10.1999 року вийшов на прогулянку у двір та не повернувся. 
27.10.1999 року ОСОБА_2 був оголошений у розшук ВКР Лозівського МРВ УМВСУ в Харківській області, як такий, що пропав без вісті, розшукова справа №8699073 від 27.10.1999 року. 
батько заявника ОСОБА_2 , перебував у період з 21.10.1999 року по 12.04.2000р.   на лікуванні у Комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня №1» і помер 12.04.2000р в цій же лікарні.
на сьогоднішній день триває розшук ОСОБА_2 , що підтверджується ксерокопією довідки з Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області №86/3548 від 25.02.2014 року, в якій зазначено, що під час проведення оперативно-розшукових заходів місцезнаходження ОСОБА_2 до теперішнього часу не встановлено. Розшук проводиться по ОРС «Розшук» №8610014.
У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із заявою про визнання недійсним актового запису про смерть, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (справа № 629/2362/14-ц).
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 червня 2014 року заява ОСОБА_1 задоволена - встановлений факт недійсності актового запису про смерть №313 від 13 квітня 2000 року, вчиненого Смілянським міським відділом реєстрації актів цивільного стану у Черкаській області відносно ОСОБА_2 .
Зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлені такі ж фактичні обставини, що і рішенням Лозівського міськрайонного суду від 22.04.2014р., і заява задоволена з тих підстав, що вказане рішення набрало законної сили 16.05.2014 року.
Згідно свідоцтва про смерть, виданого 27 вересня 2016 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 і ГУ Пенсійного фонду України у Харківській області з вимогою проведення перерахунків пенсії ОСОБА_2 та виплати їй недоотриманої батьком пенсії.
15.11.2016 року позивач звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом, у якому заявлені тотожні вимоги з тими, що предметом спору у цій справі.
21.04.2017 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі №629/4493/16-а вищевказану позовну заяву було залишено без розгляду, у зв`язку з порушенням строків звернення позивача до суду.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 по справі №629/4493/16-а апеляційна скарга позивача була повернута останній, а ухвала суду набрала законної сили.
05.09.2017 року позивач звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом (справа №629/3128/17) з аналогічними позовними вимогами, як і по справі №629/4493/16-а. 
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.09.2017 року відмовлено позивачу у поновленні строків звернення до суду та позов залишено без розгляду. Позивач оскаржила вказану ухвалу до суду апеляційної інстанції, яким справу направлено на новий розгляд та ухвалою Лозівського міськрайонного суду від 21.12.2017 (справа №629/3128/17) позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.
16.08.2017 позивач звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом з аналогічними позовними вимогами, як і у справі №629/4493/16-а. 
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2017 по справі №629/2859/17 відмовлено позивачу у поновленні строків звернення позивача до суду, та позовну заяву залишено без розгляду. 
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 справу направлено для подальшого розгляду.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.09.2020 у адміністративній справі №629/2859/17-а задоволені частково.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2021 року по справі №629/2859/17 рішення суду першої інстанції скасовано, а провадження закрито у зв`язку з тим, що виник спір про право, предметом якого є майнова вимога позивачки визнати за нею право власності на майно - грошові кошти, а спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
12.04.2021 року Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2021 року у справі №629/2859/17 за позовом ОСОБА_1 до УПСЗН Лозівської міської ради Харківської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити певні дії.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду у справі №К/800/3159/13 встановлено факт смерті батька позивачки ІНФОРМАЦІЯ_11 . Інші судові рішення, якими скасовані документи, що підтверджують факт смерті батька позивачки, суд до уваги не прийняв, оскільки зазначені справи розглянуті судами без участі заінтересованих осіб, які є відповідачами за цим позовом.
Окрім того, суд виходив з недоведеності факта проживання позивачки разом з батьком на момент його смерті. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особами, поданим відповідно до вимог цього Кодекса, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. 
Як слідує із позовної заяви, ОСОБА_1 , отримавши свідоцтво про смерть батька у 2016 році, звернулася до УПСЗН Лозівської міської ради Харківської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогою виплатити їй недоотримані батьком суми пенсій та грошових допомог.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).
Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до частини першої ст.46 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою ст.52 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини третьої ст.52 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
За змістом наведених норм закону у разі смерті особи, якій за життя належали суми пенсії, що підлягали виплаті і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, то ці кошти виплачуються певним категоріям осіб за їх зверненням. Якщо таке звернення відсутнє, то ці кошти входять до складу спадщини.
Разом з тим, спеціальною нормою, а саме ст.61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Окрім того, під поняттям «суми пенсії, що належали особі» слід розуміти ті кошти, які були нараховані, але не отримані особою, або ті кошти, які мали бути нараховані особі, але не були нараховані внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності уповноваженого державного органа.
Матеріалами справи встановлено, що нарахування і виплата пенсії ОСОБА_2 були припинені 01 квітня 2004 року, оскільки ні ОСОБА_2 , ні уповноважена ним особа не отримували призначену пенсію протягом шести місяців підряд. 
       Факт неотримання пенсії протягом шести місяців підряд, що передували рішенню про припинення нарахування і виплати пенсії ОСОБА_2 позивачкою не спростований, отже рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 березня 2004 року, як і висновок від 13 липня 2009 року відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
При цьому слід звернути увагу, що на звернення ОСОБА_1 . ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 19 серпня 2009 року роз`яснило їй про порядок і документи, які необхідні для поновлення виплати пенсії її батькові, проте жодних звернень до жовтня 2016 року не було. 
Звертаючись до відповідачів з вимогою про нарахування і виплату недоотриманих батьком сум пенсій і виплат, ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами того, що вона відноситься до категорії осіб, які відповідно до ст.61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мають право на отримання таких виплат.
Зокрема, у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_1 як член сім`ї проживала разом із ОСОБА_2 на день його смерті.
Реєстрація місця проживання і фактичне місце проживання не є тотожними поняттями у розумінні ст.29 ЦК України та приписів ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».
У ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших нормативних актах йдеться саме про фактичне проживання, а не про реєстрацію місця проживання. 
Як убачається із свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , місцем його смерті є с.Красне Криворізського району Дніпропетровської області.
Із судових рішень, на які зроблені посилання у цій справі, слідує, що ОСОБА_2 з 1999 року перебував у розшуку і у будь-якому випадку на час своєї смерті не проживав за місцем реєстрації.
Таким чином, на переконання апеляційного суду суд першої інстанції виконав вимоги ст.89 ЦПК України дав правильну оцінку наданим у справу доказам і зробив правильні висновки по суті заявлених вимог.
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 21 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов  

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов