ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 листопада 2022 року           справа №200/13326/21 

                                                                                                                                         м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 грудня 2021 року у справі № 200/13326/21 (головуючий І інстанції Бабіч С.І., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                           В С Т А Н О В И В :

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУПФУ, відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо непризначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно поданої заяви № 1807 від 29.06.2021 року за Списком № 1 відповідно до пункту «а» ч. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу роботи: з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року згідно довідки 542 від 16.12.2019 року, виданої ОП «ВОК ЛШ ім.Максима Горького», займав посаду «гірничий майстер», 01.12.1994 року згідно наказу №118-к звільнений за власним бажанням; з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року згідно довідок 1454 та 1459 від 16.12.2019 року, виданих ДВАТ «Шахта» Ясинівська - Глибока» ДХК «Макіїввугілля», займав посаду гірник очисного вибою підземний з повним робочим днем у шахті на дільниці з видобутку вугілля №4, звільнений з 11.09.2000 року за ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу №523-к від 11.09.2000 року; з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року згідно довідки від 18.12.2019 року № 445к, виданої ПП «Горняк-95», займав посаду гірничий майстер, 31.01.2013 року на підставі наказу № 65к від 31.01.2013 року звільнений, у зв`язку з переведенням, з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року згідно довідки №184к від 14.08.2019 року, виданої ПП «Вуглепласт», займав посаду гірничий майстер, 23.06.2014 року на підставі наказу № 302к від 23.06.2014 року звільнений за власним бажанням.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року позов задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача № 1807 від 29.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача період роботи з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року в ОП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького», з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року в ДВАТ «Шахта» Ясинівська-Глибока» ДХК «Макіївугілля», з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року в ПП «Горняк-95» та з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року ПП «Вуглепласт».
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права,  просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт вважає правомірним спірне рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки трудової книжки недостатньо для встановлення пільгового стажу позивача, довідки, які надійшли з непідконтрольної території викликають суттєвий сумнів в достовірності зазначеної в них інформації та вимагають додаткової перевірки.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Після досягнення 50-річного віку 29 червня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 1807 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 76-77).
До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:
1)          довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_1 ;
2)          заяву про призначення/перерахунок пенсії № 1807;
3)          паспорт № НОМЕР_2 ;
4)          анкету опитування № б/н;
5)          військовий квиток № НОМЕР_3 ;
6)          диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_4 ;
7)          довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1442-27999;
8)          довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року № 516;
9)          довідку про зміну назви організації № 1460;
10)          довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників № 1454;
11)          інші документи: копію наказу № 67-п, наказ № 1615; пільгову довідку № 184к; пільгову довідку про стаж № 542; протокол № 2; довідку про спуски в шахту № 1093, № 1094; довідки про спуски № 543; пільгову довідку № 445к; документ про перейменування № 544; наказ № 18; трудову книжку або документ про стаж № НОМЕР_5 ;
12)          довідку про відкритий рахунок в банку від 28.09.2021 року;
13)          довідку про прийняття на роботу (навчання) від 28.09.2021 року;
14)          пільгові довідки шахтоуправління «Красная звезда» віл 28.09.2021 року;
15)          свідоцтво про народження дитини від 28.09.2021 року (а.с. 78-79).
За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було надано позивачу повідомлення № 0500-1506-8/30959 від 09.07.20021 року, яким відмовлено в призначені пенсії, оскільки заявник не досяг необхідного пенсійного віку. 
Зазначено, що вік позивача на момент надання заяви становить 51 рік 4 місяці 21 день, страховий стаж становить 22 роки 8 місяців 3 дні (необхідно 22 роки 6 місяців).
За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди: з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року згідно довідки від 16.12.2019 року № 542, виданої ОП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького» (не долучено атестацію робочого місця);  з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року згідно довідки від 16.12.2019 року № 1454, виданої ДВАТ «Шахта» Ясинівська-Глибокая» ДХК «Макіїввугілля»; з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року згідно довідки від 18.12.2019 року № 445к, виданої ПП «Горняк-95»; з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року згідно довідки від 14.08.2019 року № 184к, виданої ПП» Углепласт», оскільки довідки видані підприємствами, які за своєю адресою відносяться до території, які тимчасово не контролюються українською владою, органами державної влади, в тому числі Пенсійному фонду України, не функціонують. Будь-які довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами фонду з території, які непідконтрольні українській владі, не підлягають виконанню (Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595). За таких обставин позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату є 09.02.2035 року (а.с. 17-18).
Згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_6 позивач у спірні періоди:
- з 23.12.1991 року прийнятий в Шахтоуправління імені газети «Правда» (після реорганізації «ВОК ЛШ ім Максима Горького») (наказ № 104/к від 23.12.1991 року);
- з 29.11.1994 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (наказ № 114/к від  29.11.1994 року);
- з 09.08.1999 року прийнятий в ДВАТ  «Шахта» Ясинівська-Глибокая» ДХК «Макіїввугілля» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 419к від 09.08.1999 року);
- з 11.09.2000 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (наказ № 523к від 11.09.2000 року);
- з 18.08.2009 року прийнятий в ЧП «Горняк-95» гірничим майстром з повним робочим днем в шахті (наказ № 443к від 18.08.2009 року);
- з 31.01.2013 року звільнений на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України, за переведенням в ПП «Углепласт»;
- з 01.02.2013 року прийнятий за переведенням з ПП «Горняк-95» в якості гірничого майстра, з повним робочим днем в шахті (наказ № 55к від 01.02.2013 року);
- з 23.06.2014 року звільнений за власним бажанням на підстав ст. 38 КЗпП України (наказ № 302к від 23.06.2014 року) (а.с. 19-32).
За довідкою № 544 від 16.12.2019 року Шахтоуправлінні імені газети «Правда»  було реорганізовано у Відокремлений підрозділ «ВОК ЛШ ім Максима Горького» (а.с. 55-56).
За довідкою Відокремленого підрозділу «ВОК ЛШ ім Максима Горького» № 542 від 16.12.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день в Шахтоуправлінні імені газети «Правда» з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року на посаді гірничого майстра,  що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1010100б. Постанова КМУ від 11.03.1994 року № 162. Атестація робочих місць проведена відповідно до наказу № 20 від 12.01.1994 року (а.с. 54).
Згідно довідки № 1460 від 16.12.2019 року ДВАТ  «Шахта» Ясинівська-Глибока» ДХК «Макіїввугілля» було реорганізовано у Відокремлений підрозділ «Шахта» Ясинівська-Глибока» ДП «Макіїввугілля» (а.с. 35).
Згідно довідок Відокремленого підрозділу «Шахта» Ясинівська-Глибока» ДП «Макіїввугілля» № 1454 та № 1459 від 16.12.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день в ДВАТ «Шахта «Ясинівська-Глибока» ДХК «Макіїввугілля» з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року за професією гірник очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті на дільниці з видобутку вугілля № 4, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 пункту 1010100а, Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162. Атестація робочих місць проведена за наказом № 1615 від 11.08.1995 року, № 298к від 15.06.2001 року, № 31 від 10.01.2006 року, № 41 від 10.01.2011 року, № 8 від 04.01.2016 року (а.с. 33-34, 36-43).
За довідкою Приватного підприємства «Горняк-95»  № 445к від 18.12.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працював повний робочий день в ПП «Горняк-95»   з 18.03.2009 року по 31.01.2013 року на посаді гірничого майстра, з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1.1б. Постанова КМУ від 16.01.2003 року № 36. Атестація робочих місць була проведена відповідно до наказів: № 203 від 29.05.2005 року, № 67 від 29.05.2010 року (а.с. 44-48).
Згідно довідки Приватного підприємства «Вуглепласт» № 184 к від 11.08.2014 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працював повний робочий день в ПП «Вуглепласт»  з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року на посаді гірничого майстра, з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1.1б. Постанова КМУ від 16.01.2003 року № 36. Атестація робочих місць була проведена відповідно до наказу № 18 від 17.10.2012 року (а.с. 49-53).
За довідкою про заробітну плату для нарахування пенсії № 12/60, № 12/61, № 12/62, № 12/63, № 36 від 05.02.2021 року за період з лютого 1987 року по вересень 1993 року, з вересня 1993 року по травень 2001 року та з вересня 2001 по липень 2002 року позивач отримував заробітну плату та відповідні підприємства сплачували страхові внески у Пенсійний фонд України (а.с. 23-26, 31).
Спірні правовідносини врегульовано Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 листопада 2005 року № 383 «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок № 383), постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637).
Згідно п. «а» ч. 1 статті 13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
За ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За ч.1 ст.114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно п. 1 ч. 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
За п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
За п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637 (За п. 10 Порядку № 383).
За п.п. 23, 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.
Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у розділі 1 «ГІРНИЧІ РОБОТИ» підрозділі 1 пункт 1010100а «Всі робітники, зайняті повний  робочий день на підземних роботах», що передбачає посаду «гірник очисного вибою підземний з повним робочим днем в шахті» та пункт 1010100б «Керівники і спеціалісти  підземних  дільниць», що передбачає посаду «гірничого майстра».
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у розділі 1 «ГІРНИЧІ РОБОТИ» підрозділі 1 код КП 1.1б «керівники та фахівці підземних дільниць», що також передбачає посаду «гірничого майстра».
Записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_6 підтверджено наступне:
- у період з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року позивач працював гірничим майстром в Шахтоуправлінні імені газети «Правда», яке  було реорганізовано у Відокремлений підрозділ «ВОК ЛШ ім Максима Горького»;
- у період з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року позивач працював гірником очисного вибою в ДВАТ «Шахта «Ясинівська-Глибока» ДХК «Макіїввугілля»;
- у період з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року позивач працював гірничим майстром в ПП «Горняк-95»;
- у період з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року  позивач працював гірничим майстром в ПП «Вуглепласт» (а.с. 19-32).
В ході розгляду справи судом були досліджені надані позивачем в якості доказів документи, якими підтверджено спірні періоди його роботи з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року, з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року, з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року, з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року, а саме: трудова книжка позивача серії серії НОМЕР_7 , а також довідки Відокремленого підрозділу «Шахта» Ясинівська-Глибока» ДП «Макіїввугілля» від 16.12.2019 року № 1454, № 1459, довідку Приватного підприємства «Горняк-95»  № 445к від 18.12.2019 року, Приватного підприємства «Вуглепласт» № 184 к від 11.08.2014 року,  Відокремленого підрозділу «ВОК ЛШ ім Максима Горького» № 542 від 16.12.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих позивачу.
Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, відповідач в повідомленні № 0500-1506-8/30959 від 09.07.2021 року вказує на відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди: з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року згідно довідки від 16.12.2019 року № 542, виданої ОП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького» (не долучено атестацію робочого місця);  з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року згідно довідки від 16.12.2019 року № 1454, виданої ДВАТ «Шахта» Ясинівська-Глибока» ДХК «Макіїввугілля»; з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року згідно довідки від 18.12.2019 року № 445к, виданої ПП «Горняк-95»; з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року згідно довідки від 14.08.2019 року № 184к, виданої ПП «Углепласт», оскільки довідки видані підприємствами, які за своєю адресою відносяться до території, які тимчасово не контролюються українською владою, органами державної влади, в тому числі Пенсійному фонду України, не функціонують. Також зазначено, що будь-які довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами фонду з території, які непідконтрольні українській владі, не підлягають виконанню (Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595) (а.с. 17-18).
Щодо неврахування зазначених документів при призначенні пенсії на пільгових умовах.
Згідно ч. 3  статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Відповідач зазначив, що провести перевірку достовірності документів не має можливості, тому що підприємство знаходяться на непідконтрольній українській владі території і не здійснило перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну України територію.
Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р місто Макіївка та місто Донецьк відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII).
Згідно п. 1 ч. 1 статті 3 Закону № 1207-VII тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
За ч.ч. 1, 2 статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно ч. 1 статті 17 Закону № 1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
За ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Згідно ч.ч. 1-3 статті 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Суд зазначає, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких відповідні підприємства, на яких працював позивач здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади і їх було утворено відповідно до законодавства України.
У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи «Намібійські винятки», сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.
Отже, позивачем було вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення його пенсії.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України судом враховано правову позицію Верховного Суду в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17, від 11 грудня 2018 у справі №360/1628/17.
Таким чином, позивачем виконано вимоги щодо підтвердження пільгового стажу, достатнього для призначення пенсії на пільгових умовах, що дає підстави для призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 з 29.06.2021 року на підставі пункту «а» ч. 1 статті 13 Закону № 1788 в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
Матеріалами справи підтверджено пільговий характер роботи позивача з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року, з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року, з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року, з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року, а тому зазначені періоди мають бути зараховані до пільгового стажу останнього, на підставі відомостей зазначених в трудовій книжці.
Натомість, пенсійним органом не враховано, що визначальним фактом для призначення пенсії на пільгових умовах є підтвердження зайнятості особи на відповідних роботах, а тому відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв незаконно та протиправно.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком  № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
За п. «б» ч. 1 статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Згідно п. 1 резолютивної частини рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
За п. 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
На час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Отже, відмова управління ПФУ в призначенні ОСОБА_1 , який на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг 51 року, мав страховий стаж роботи 22 рік  8 місяці 3 дні, у тому числі на роботах за списком № 1, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення ним пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20, яка є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.
Оскільки дана справа є типовою із справою № 360/3611/20, то висновки Верховного Суду належить застосовувати при розгляді справ щодо звернення осіб до суду з позовами до Пенсійного фонду про призначенням пенсії після 23.01.2020 року з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
За ч. 5 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи викладене, ч. 2 ст. 9 та п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту «а» частини першої Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача № 1807 від 29.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту «а» частини першої Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача період роботи з 23.12.1991 року по 29.11.1994 року в ОП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького», з 09.08.1999 року по 11.09.2000 року в ДВАТ «Шахта» Ясинівська-Глибока» ДХК «Макіївугілля», з 18.08.2009 року по 31.01.2013 року в ПП «Горняк-95» та з 01.02.2013 року по 23.06.2014 року ПП «Вуглепласт».
Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                              П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 грудня 2021 року у справі № 200/13326/21 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії   - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 16 листопада 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           Е.Г. Казначеєв  

                                                                                                  Г.М. Міронова