ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7805/22 Справа № 210/5758/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/5758/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи Житлово-будівельний кооператив «Восток-24», виконавчий комітет Криворізької міської ради, про визнання протиправними дій щодо фальшування протоколу від 20 серпня 2016, визнання недійсним та скасування рішення зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання недійсними та скасування рішень правління Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання нікчемною довіреності, стягнення моральної та матеріальної шкоди, за  апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року, постановлену у складі судді Ковтун Н.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, який неодноразово уточнювала, тав якому просила суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 20.08.2016 та визнати недійсним та скасувати рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», яке оформлене протоколом від 20.08.2016 та скасувати. 
30.01.2017 ОСОБА_1 уточнила свій позов, пред`явивши вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також залучила до участі у справі в якості третіх осіб Виконавчий комітет Криворізької міської ради. 
27.09.2017 ОСОБА_1 уточнила свій позов, доповнивши коло відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 доповнено вимогами про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування уточнених позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що фальшування вказаного протоколу особами, які його сфальшували та використання привласнених повноважень ОСОБА_6 , якого вона вважає «самозваними» головою правління, порушено її права як власника та члена ЖБК «Восток-24», що спричиняє їй моральні та фізичні страждання. 
23.11.2017 ОСОБА_1 уточнила свій позов, доповнивши коло відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 та відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 доповнено вимогами про стягнення матеріальної шкоди. Крім того просила визнати незаконними привласнення повноважень ОСОБА_7 як підписанта ЖБК «Восток-24» та скасувати її повноваження.. 
03.05.2018 ОСОБА_1 уточнила свій позов, доповнивши коло відповідачів ОСОБА_3 , в якому збільшила розмір моральної шкоди до 64000 грн., яку обґрунтовувала порушенням її прав як члена ЖБК «Восток-24». Ухвалою від 08.08.2018 уточнена позовна заява прийнята до провадження з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання
23.01.2020, у зв`язку з задоволенням самовідводів суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, розпорядженням голови Дзержинського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області № 75 від 23.12.2020, вказана справа передана до Криворізького районного суду Дніпропетровської області.
19.04.2021 позивач надала суду уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на позицію ВС в аналогічних правовідносинах та з метою усунення підстав для відмови у позові з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, залучила до участі у справі в якості відповідача Житлово-будівельний кооператив «Восток-24», заявляючи вимоги про визнання протиправними дій ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 20.08.2016 та визнання недійсним і скасування рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», оформлено протоколом №1 від 09.04.2017 та 13.04.2017; про визнання нікчемними повноваження ОСОБА_6 як голови ЖБК «Восток-24»; визнати незаконними привласнення повноважень ОСОБА_7 , як підписанта ЖБК «Восток -24» та скасувати її повноваження; визнати контракт з працівником ОСОБА_5 від 10.09.2016 недійсним, визнати довіреність ОСОБА_3 від 15.03.2021 – нікчемною, стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 64 000, грн., стягнути з відповідачів витрати пов`язані з явкою до суду у вигляді компенсації по 288,88 грн. та стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 10 300,00 грн.. Уточнена позовна заява прийнята до розгляду.
14.09.2021, у зв`язку з задоволенням самовідводу судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. та неможливість утворити склад суду для розгляду цивільної справи, розпорядженням в.о. голови Криворізького районного суду Дніпропетровської області № 71 від 14.09.2021, вказана справа передана до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», виконавчий комітет Криворізької міської ради про визнання протиправними дій щодо фальшування протоколу від 20 серпня 2016, визнання недійсним та скасування рішення зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання недійсними та скасування рішень правління Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання недійсними та скасування рішень правління Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання нікчемною довіреності, стягнення моральної та матеріальної шкоди було закрито та роз`яснено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції не розглянув її клопотання про відкладення розгляду справи, яке було направлено позивачем засобами електронного суду 05 вересня 2022 року, внаслідок чого вона та її представник, яки й на теперішній час служить у ЗСУ, не могли донести свої аргументи у справі. Підкреслює неправомірність висновків суду про те, що вона є членом ЖБК «Восток-24», а тому цей спір є корпоративним. Навпаки, позивачка ОСОБА_1 неодноразово вказувала на те, що вона ніколи не вступала до членів ЖБК «Восток-24», не була членом старого ЖБК «Восток-24», а отримала квартиру у спадок, у неї ніколи не було ні господарських, ні членських, ні корпоративних відносин. Відносини між нею та ЖБК «Восток-24» регулюються нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки вона є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вважає, що відповідачами порушуються її права, як власника квартири. Її остаточний позов містить вимоги про визнання протиправними дій ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 20.08.2016 та визнання недійсним і скасування рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», оформлено протоколом №1 від 09.04.2017 та 13.04.2017; про визнання нікчемними повноваження ОСОБА_6 як голови ЖБК «Восток-24»; визнати незаконними привласнення повноважень ОСОБА_7 , як підписанта ЖБК «Восток -24» та скасувати її повноваження; визнати контракт з працівником ОСОБА_5 від 10.09.2016 недійсним, визнати довіреність ОСОБА_8 від 15.03.2021 -нікчемною, тобто, про визнання недійсними і нікчемними правочини. Підставою для закриття провадження нібито є факт членства ОСОБА_1 в ЖБК «Восток-24», що підтверджується також постановою ВС від 04.02.2021 у справі № 210/3757/16-ц, де суд встановив, що ОСОБА_1 зверталася до суду саме як член ЖБК «Восток-24», оскаржуючи протокол загальних зборів членів кооперативу від 26.05.2016 .Однак протоколом від 26.05.2016 року (справа № 210/3757/16-ц) відповідач ЖБК «Восток-24» позбавив «членства» ОСОБА_9 в ЖБК «Восток-24» ще у 2016 році, і цей протокол не скасований. Тобто відповідач без виконання вимог ЗУ «Про кооперацію» самостійно без її згоди «призначив» до 2016 року «членом» ЖБК «Восток-24» Л. А. Штанухіну, a 26.05.2016 року - позбавив її членства в ЖБК «Восток-24». 

Відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представником позивача ОСОБА_10 05.12.2022р. до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією.
Частиною 1 статті 372 ЦПК України передбачено, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Частиною 2 статті 223 Кодексу встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Разом з тим, ст.371 ЦПК України встановлює строки розгляду апеляційної скарги. Так згідно частини першої даної норми процесуального Закону апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Частина друга передбачає, що у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Статями 1, 2 ЦПК України визначено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Як вбачається з матеріалів справи апеляційне провадження по даній справі відкрито 16.11.2022р. Тобто апеляційна скарга має бути розглянута з додержанням вимог ч.1 ст.371 ЦПК України в місячний термін – до 16.12.2022р. Можливість продовження даного строку судом на 15 днів передбачена законом у разі звернення учасника процесу з відповідним клопотанням із зазначенням виняткових підстав для цього (ч.2 ст.371 ЦПК України).
Позивачем та його представником таке клопотання не заявлене. Крім того, позивач не була позбавлена можливості приймати участь у судовому процесі особисто або через іншого представника.
За таких обставин суд, з урахуванням обізнаності представника позивача про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Представник ЖБК «Восток-24» Доротенко О.О. (згідно наказу №1 від 24.02.2022 року) та ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду просили залишити ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Зі змісту уточненого позову ОСОБА_1 слідує, що позивач заявляє перед судом вимоги про визнання недійсним і скасування рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», оформлене протоколом №1 від від 09.04.2017 та 13.04.2017; про визнання нікчемними повноваження ОСОБА_6 к голови ЖБК «Восток-24»; визнання незаконними привласнення повноважень ОСОБА_7 , як підписанта ЖБК «Восток -24» та скасування її повноважень; визнання контракту з працівником ОСОБА_5 від 10.09.2016 недійсним, визнання довіреність ОСОБА_3 від 15.03.2021 нікчемною.
Підставами для визнання недійсним рішення зборів членів ЖБК, що оформлене протоколом №1 від 09.04.2017 та 13.04.2017, позивач в позові вказує те, що вказані рішення були прийняті з численними порушеннями вимог Закону України «Про кооперацію» та Статуту ЖБК в частині дотримання порядку скликання і проведення зборів, прийняття рішень та їх оприлюднення. Зокрема зазначав, що правління ЖБК «Восток-24» загальними зборами ніколи не обиралося у визначений законом спосіб, протоколи загальних зборів про обрання правління не оприлюднювалися, як і сам оскаржуваний протокол. Крім цього, вказувала, що ОСОБА_2 ніколи не була членом ЖБК, а тому не могла входити до правління, делегування їй повноважень ОСОБА_3 позивач не визнає, та вважає вказані обставини такими, що свідчать про сфальшованість оскарженого рішення та не відповідність вимогам спеціального законодавства та статуту ЖБК. Крім цього, позивач заперечує членство ОСОБА_7 в ЖБК «Восток-24», що також вважає обставиною, яка свідчить про фальшування протоколу, який прийнято за її участі. Фальшування протоколів, привласнення вказаними особами повноважень членів правління ЖБК «Восток-24», позивач вважала перешкодою у реалізації її права на припинення кооперативу ЖБК «Восток-24», як фіктивної, мертвої (віртуальної) юридичної особи з «ознаками фейковості». Не припинення ЖБК «Восток-24», вважає перешкодою в створенні ОСББ, що завдає їй моральної шкоди.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги пов`язані зі здійсненням позивачем корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління ЖБК «Восток-24» на предмет відповідності вимогам законодавства, в тому числі щодо створення кооперативу, його діяльності, управління ним, крім цього, позивач зазначала про її бажання реалізувати повноваження на припинення діяльності товариства, з метою створення ОСББ. Вимоги позивача є такими, що випливають з порушення корпоративних прав, а саме фальшування протоколів, привласнення повноважень відповідачами, що перешкоджає позивачу припини діяльність ЖБК та створити ОСББ, нерозривно пов`язані з корпоративними правовідносинами, а тому підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. 

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які вважаються достовірними в силу ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» , ЖБК «Восток-24» є обслуговуючим кооперативом, зареєстрованим 23.07.1971 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців внесено запис від 30.05.2005 року.
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 10 липня 2003 року №1087-IV «Про кооперацію» (далі - Закон № 1087-IV), який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні (преамбула цього Закону).
Згідно зі статтею 1 Закону №1087-IV кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.
Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону№ 1087-IV).
Підвідомчість господарських справ у редакції, чинній на час подання позову була установлена статтею 12 ГПК України, згідно з пунктами 1, 4 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах: між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув; між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.
Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (частина перша статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали).

Аналізуючи норми права, можна зробити висновок, у що ГПК України чітко передбачені категорії корпоративних спорів, які мали розглядатися за правилами господарського судочинства. До таких віднесено і справи за спорами учасників щодо участі в органах управління юридичної особи.

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.
Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).
За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу статтею 63 ГК України віднесено кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.
Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.
Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).
Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).
Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом № 1087-IV.
За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якої проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону № 1087-IV).
Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.
За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.
Згідно з положеннями статті 12 Закону №1087-IV основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.
Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.
Зазначений правовий висновок викладений викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19), від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 (провадження № 12-92гс19).

Спір, що виник між сторонами у цій справі, стосується реалізації прав члена кооперативу на управління кооперативом, тобто корпоративних за змістом правовідносин, а відповідно до пункту 4 статті 12 ГПК України (у редакції на час пред`явлення позову) господарським судам підвідомчі справи, що виникають із корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів, у зв`язку з чим він підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.
Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факт членства ОСОБА_1 в ЖБК «Восток-24» підтверджується також постановою ВС від 04.02.2021 у справі № 210/3757/16-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 , третя особа ЖБК «Восток-24», ОСОБА_10 , про визнання недійсним рішення зборів членів кооперативу, в якому суд встановив, що ОСОБА_1 зверталася до суду саме як член ЖБК «Восток-24», а тому такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду.
Крім того, звертаючись у грудні 2016 року до суду, позивачка зазначила про порушення відповідачами її прав, як власниці квартири, та зауважила, що постійно буває на усіх загальних зборах «Восток-24».
При цьому в силу положень ст.20 ГПК України  корпоративними є також відносини між кооперативом та колишнім його членом, якщо правовідносини пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи. З огляду на зазначене не приймаються доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач була виключена з членів кооперативу відповідно до протоколу від 26.05.2016 року, та у зв`язку з цим справа не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У постанові ВП ВС від 26.02.2020 у справі №750/3192/14, суд касаційної інстанції зазначив, що розгляд корпоративних спорів належить до юрисдикції господарських судів з огляду на пряму вказівку у законі на вид судочинства, в якому розглядається ця категорія спорів. ВП ВС неодноразово наголошувала на тому, що під час визначення предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
З матеріалів справи вбачається, і вірно встановлено судом в оскаржуваній ухвалі, що позивач, ставлячи питання в тому числі про визнання протиправними дій щодо фальшування протоколу загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання недійсним та скасування рішення зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання недійсними та скасування рішень правління Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», визнання нікчемною довіреності, має на меті довести порушення своїх прав, за її (позивача) переконанням, незаконністю діяльності органів управління ЖБК «Восток-24», в тому числі щодо створення кооперативу, загалом його діяльності, оскільки вважає що така діяльність заважає створенню ОСББ і без її припинення створення ОСББ не можливо, що на переконання колегії суддів є корпоративним спором і відноситься до господарської юрисдикції.

Щодо зазначених апелянтом процесуальних порушень апеляційний суд зазначає, що за ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. У даному випадку не вбачається, що не відкладення розгляду справи за заявою позивача, який не заперечує, що був повідомлений про розгляд справи, призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, вбачається, зазначена заява про відкладення розгляду була відсутня у матеріалах справи, та доказів її наявності на момент постановлення оскаржуваної ухвали не надано.
Порушень норм процесуального права, які відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає  принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,  § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 07 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв