ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/2943/17	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Принцевської Н.М.
суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.

секретар судового засідання Соловйова Д.В.

за участю представників учасників справи:
від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Київ та від Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", м. Одеса – Бабенко Н.С. за довіреністю;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркава", м. Чорноморськ Одеська обл. – не з`явився;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморочка плюс", м. Одеса - Кліменко Ю.І. за ордером.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м Київ в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", м. Одеса
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами, м. Одеса, головуючий суддя Желєзна С.П., судді Бездоля Ю.С., Рога Н.В., повний текст ухвали складено та підписано 05.09.2022 року
у справі №916/2943/17
за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії -Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркава" 
про стягнення 136 267 171,63 грн та 5 916 392,36 доларів США,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморочка плюс" 
до відповідачів: 1) Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк";
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркава" 
про визнання кредитного договору припиненим та визнання заборгованості погашеною, - 

Короткий зміст вимог позовних заяв, рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, заяви про перегляд рішення за виключними обставинами та ухвали суду першої інстанції.
У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство (далі – ПАТ) "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі –ТОВ) "Укркава", в якій просило суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії №86 від 28.12.2011 року, що станом на 13.12.2018 рік становила 136 267 171,63 грн. та 5 916 392,36 дол. США та складається з:
за траншами, виданими в національній валюті:
- прострочена заборгованість за основним боргом - 39 965 000 грн.,
- прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом – 31   357   862,04 грн.,
- пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) за період з 20.02.2015 по 13.12.2018 – 36 903 418,37 грн.,
- пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 20.02.2015 по 13.12.2018 - 3 709 994,92 грн.,
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 3 271 997,49 грн.,
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів – 1 170 136,69 грн.,
- інфляційні втрати по основному боргу – 13 944 454,58 грн.,
- інфляційні втрати по простроченим процентам – 5 944 307,54 грн.,
за траншами, виданими в іноземній валюті:
- прострочена заборгованість за основним боргом (кредитом) - 2 999 385,40 дол. США,
- прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом – 840 639,95 дол. США,
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 372 037,22 дол. США,
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів – 58 362,68 дол. США,
- пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) за період з 20.02.2015 по 13.12.2018 – 1 381 005,32 дол. США;
- пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 20.02.2015 по 13.12.2018 – 264 961,79 дол. США.
11.04.2018 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморочка плюс", яку прийнято до спільного розгляду з первісним позовом і відповідно до якої товариство просило:1) визнати припиненим з 05.05.2016 року укладений між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ТОВ "Укркава" договір кредитної лінії №86 від 28.12.2011 року зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами; 2) визнати погашеною заборгованість ТОВ "Укркава" за договором кредитної лінії №86 від 28.12.2011 року зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 позовні вимоги  АТ "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Укркава" на користь позивача: 
- заборгованість за основним боргом у доларах США у сумі 2   979   448,59       дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу у доларах США у сумі 242   224,95     дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів у доларах США у сумі 20   420,   80 дол. США;
- заборгованість за основним боргом у гривні у сумі 39   965   000 грн., 
- прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 10   588   928,93грн.;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 3   250   986,83 грн.; 
- пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 7 024   863,23 грн.; 
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 13       642   751,68 грн.;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів у гривні у сумі 661   676,58 грн.; 
- пеню за несвоєчасне погашення процентів у гривні у сумі 1 921   226,55 грн.; 
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів у гривні у сумі 3   080   341,43     грн.; 
- судовий збір у сумі 380   615,95   грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні позову ТОВ "Чорноморочка плюс" місцевим господарським судом також відмовлено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 року у справі №916/2943/17 рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року залишено без змін, апеляційну скаргу АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.03.2021 року у справі №916/2943/17 касаційне провадження у справі №         916/2943/17 за касаційною скаргою АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії – Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 року і рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року в частині підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито; у решті касаційну скаргу АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії – Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишено без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 року і рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 залишено без змін.
20.07.2022 року до Господарського суду Одеської області від АТ «Ощадбанк» в особі філії – Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду  Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами (вх. №2-582/22), передбаченими п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позивач просив суд задовольнити вказану заяву, скасувати рішення місцевого господарського суду від 09.07.2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задовольнити у повному обсязі; вирішити питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат.
Зокрема, вказана вище заява мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення у даній справі застосовано висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16, які роз`яснюють порядок застосування приписів ст. ст. 625, 1048, 1050 Цивільного кодексу України. 
Проте, на переконання заявника, норма ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України (з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду) обмежує право позивача на отримання процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим, позивач звернувся із конституційною скаргою до Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України.
Як зазначило АТ «Ощадбанк», Конституційним Судом України за його конституційним зверненням було прийняте рішення від 22.06.2022 року у справі № 3-188/2020(455/20), яким було визнано, що припис першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України відповідає Конституції України (є конституційним). 
Відтак, на думку заявника, єдиним способом для відновлення порушеного АТ «Ощадбанк» права, у даному випадку, є перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17, яке на даний час не виконане, за виключними обставинами на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 року у справі № 3-188/2020(455/20), у зв`язку із чим, позивач звернувся із відповідною заявою про перегляд рішення суду першої інстанції за виключними обставинами до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року у справі №916/2943/17 відмовлено АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року по справі №916/2943/17 за виключними обставинами; рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року по справі №916/2943/17 залишено в силі.
Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд зазначив, що  підставою для звернення АТ «Ощадбанк» до суду із заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами є рішенням Конституційного Суду України від 22.06.2022 року у справі № 3-188/2020(455/20), яким було визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), припис першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України. Проте, фактично підставою для звернення АТ «Ощадбанк» до суду із даною заявою є незгода позивача із висновками Великої Палати Верховного Суду, які наведені у постанові від 04.02.2020 року по справі №912/1120/16 та які були застосовані судом під час прийняття рішенні від 09.07.2020 року. При цьому, з наведених мотивів позивач намагався ініціювати зупинення даного провадження шляхом подання відповідної заяви, у задоволенні якої судом було відмовлено.
Відтак, суд першої інстанції, застосувавши принцип res judicata, приймаючи до уваги відсутність передбачених п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами, дійшов висновку про необхідність відмови АТ «Ощадбанк» у задоволенні заяви про перегляд рішення місцевого господарського суду від 09.07.2020 року за виключними обставинами та залишення такого рішення суду без змін.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії  Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року у справі №916/2943/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Ощадбанк» про перегляд рішення суду за виключними обставинами та скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині розгляду позовних вимог АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Ощадбанк» до ТОВ «УКРКАВА» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю та стягнути з ТОВ «УКРКАВА» на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором кредитної лінії №86 від 28.12.2011 року, а саме, за траншами, виданими в національній валюті:
- заборгованість за основним боргом - 39 965 000 грн.;
- пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 7024863 грн. 23 коп.;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 3 250  986 грн. 83 коп.;
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу – 13 642  751 грн. 68 коп.;
- заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 31357862 грн. 04 коп.;
- пеню за несвоєчасне погашення процентів у сумі 3709994 грн. 92 коп.;
- 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у сумі 1170136 грн. 69 коп.;
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів у сумі 5944307 грн. 54 коп.;
за траншами, виданими в іноземній валюті:
- прострочену заборгованість за основним боргом (кредитом) - 2 999 385,40 дол. США;
- пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 1381005,32 дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 372 037,22 дол. США;
-  заборгованість за процентами – 840 639,95 дол. США;
- пеню за несвоєчасне погашення процентів - 264 961,79 дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів – 58 362,68 дол. США.
Також позивач просив суд апеляційної інстанції у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморочка плюс" відмовити, а також вирішити питання щодо відшкодування судового збору за подання до суду першої інстанції заяви про перегляд рішення місцевого господарського суду за виключними обставинами та апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, скаржник, посилаючись на зазначені ним у заяві про перегляд рішення суду першої інстанції за виключними обставинами, факти та низку правових позицій Верховного Суду, зауважує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року позивачу було фактично відмовлено в одержанні від боржника, який порушив умови кредитного договору, одночасно процентів за користування кредитними коштами та процентів річних за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, що на сьогоднішній день суперечить наведеним висновкам Конституційного Суду України, а відтак, порушує конституційне право АТ «Ощадбанк» на отримання майна у вигляді процентів за користування грошовими коштами до дня повернення кредиту.
На думку апелянта, саме рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 року у справі № 3-188/2020(455/20) надає відповідь на питання щодо правильного застосування приписів ст. 625 та 1050 Цивільного кодексу України, які регулюють відповідальність за порушення грошового зобов`язання позичальником, тоді як приписи ст. 1048  Цивільного кодексу України визначають загальні умови нарахування, сплати процентів за користування грошовими коштами як істотні умови позики, кредитного договору.
Відтак, судом першої інстанції, під час постановлення оскаржуваної ухвали, неповно з`ясовано обставини по справі, а висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 року у справі № 916/2943/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами, справу призначено до судового розгляду.
03.10.2022 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «УКРКАВА» надійшов відзив (вх. №1452/22/Д1), у якому відповідач за первісним позовом просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами залишити без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.
Зокрема, у відзиві, відповідач за первісним позовом зазначив, що апеляційна скарга апелянта є безпідставною, ґрунтується на помилковому тлумаченні та застосуванні норм процесуального права та жодним чином не спростовує правильних висновків суду першої інстанції.
Так, ТОВ «УКРКАВА» у відзиві, посилаючись на низку правових позицій Верховного Суду, зауважило, що наведена у нормі п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підстава для перегляду судових рiшень надає право заявнику звернутися до суду про перегляд судових рiшень за виключними обставинами за таких умов: застосування судом при вирiшеннi вiдповiдної справи закону, іншого правового акта чи їx окремого положення, неконституцiйнiсть якого встановлена Конституцiйним Судом України або ж незастосування судом при вирiшеннi справи закону, iншого правового акта чи їx окремого положення, конституцiйнiсть якого встановлена Конституцiйним Судом України.
Відповідач вважає, що зважаючи на те, що пiдставою для звернення АТ «Ощадбанк» до суду iз заявою про перегляд рiшення суду за виключними обставинами є рiшення Конституцiйного Суду України вiд 22.06.2022 року у справi №3-188/2020(455/20), яким було визнано таким, що вiдповiдає Конституції України (є конституцiйним), припис першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, та положення даного припису застосоване господарським судом при вирiшеннi справи №916/2943/17, виключні обставини для перегляду рішення вiд 09.07.2020 року - вiдсутнi.
Крім того, ТОВ «УКРКАВА» також звернуло увагу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду на ту обставину, що звернення АТ «Ощадбанк» iз безпідставною (такою, що не ґрунтується на положеннях п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України) заявою, є спробою позивача домогтися перегляду остаточного рішення суду, що є неприпустимим.
У зв`язку із перебуванням судді - члена колегії Ярош А.І. у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату суду №566 від 20.10.2022 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2943/17.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 року у справі № 916/2943/17 прийнято дану справу до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.
Інші особи, які приймають участь у справі, своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В судове засідання, представник скаржника з`явився, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, викладені письмово, просила її задовольнити, а оскаржувану ухвалу – скасувати.
Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморочка плюс" проти доводів, викладених скаржником в апеляційній скарзі заперечував, просив суд відмовити в задоволенні її вимог, оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Представник відповідача за первісним позовом до судового засідання щодо перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про відправлення ухвали суду апеляційної інстанції щодо призначення справи до розгляду. Про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно з нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За змістом ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При цьому, стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті "справедливого суду", гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").
Отже, у зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами є правомірною та такою, що не потребує скасування, виходячи з наступного.
Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.03.2021 року позовні вимоги  АТ "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Укркава" на користь позивача: 
- заборгованість за основним боргом у доларах США у сумі 2   979   448,59       дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу у доларах США у сумі 242   224,95     дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів у доларах США у сумі 20   420,   80 дол. США;
- заборгованість за основним боргом у гривні у сумі 39   965   000 грн., 
- прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 10   588   928,93грн.;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 3   250   986,83 грн.; 
- пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 7 024   863,23 грн.; 
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 13       642   751,68 грн.;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів у гривні у сумі 661   676,58 грн.; 
- пеню за несвоєчасне погашення процентів у гривні у сумі 1 921   226,55 грн.; 
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів у гривні у сумі 3   080   341,43     грн.; 
- судовий збір у сумі 380   615,95   грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні позову ТОВ "Чорноморочка плюс" місцевим господарським судом також відмовлено.
20.07.2022 року до Господарського суду Одеської області від АТ «Ощадбанк» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду  Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами (вх. №2-582/22), передбаченими п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, у якій позивач просив суд задовольнити вказану заяву, скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задовольнити у повному обсязі, а саме: стягнути з ТОВ «УКРКАВА» на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором кредитної лінії №86 від 28.12.2011 року, а саме, за траншами, виданими в національній валюті:
- заборгованість за основним боргом - 39 965 000 грн.;
- пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 7024863 грн. 23 коп.;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 3 250 986 грн. 83 коп.;
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу – 13 642 751 грн. 68 коп.;
- заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 31357862 грн. 04 коп.;
- пеню за несвоєчасне погашення процентів у сумі 3709994 грн. 92 коп.;
- 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у сумі 1170136 грн. 69 коп.;
- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів у сумі 5944307 грн. 54 коп.;
за траншами, виданими в іноземній валюті:
- прострочену заборгованість за основним боргом (кредитом) - 2 999 385,40 дол. США;
- пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 1381005,32 дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 372 037,22 дол. США;
-  заборгованість за процентами – 840 639,95 дол. США;
- пеню за несвоєчасне погашення процентів - 264 961,79 дол. США;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів – 58 362,68 дол. США.
Вказана заява ґрунтується на наступних обставинах:
22.06.2022 року Конституційним Судом України за конституційним зверненням позивача було прийняте рішення у справі № 3-188/2020(455/20) щодо відповідності Конституції України припису першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України (якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу), яким було визнано, що припис першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України відповідає Конституції України (є конституційним).
У зв`язку із тим, що рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 набрало законної сили, але є невиконаним на момент подання заяви, а також зважаючи на рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 року у справі № 3-188/2020(455/20), яким було визнано, що припис першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України відповідає Конституції України (є конституційним), позивач просив суд першої інстанції переглянути вказане вище рішення суду першої інстанції за виключними обставинами.
Вказані вище виключні обставини полягають в тому, що припис ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, у відповідності до рішення Конституційного Суду України, відповідає Конституції України та не обмежує права Банку на отримання процентів як плати за користування кредитом.
Посилаючись на норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема на її ст. 6, а також на правову позицію Європейського суду з прав людини, справа Bellet v. France, «Лелас проти Хорватії», заявник зауважив, що перегляд судових рішень, що ухвалені на підставі положень Закону, визнані конституційними, є одним із проявів «відповідальності» держави та відповідальності публічного урядування. У такий спосіб держава виконує свій обов`язок поновити права, які вона сама і порушила, ухваливши акт, який став об`єктом судового конституційного контролю і визнаний згодом конституційним.
Відтак, заявник вважає, що єдиним способом для відновлення порушеного АТ «Ощадбанк» права, у даному випадку, є перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17, яке на даний час не виконане, за виключними обставинами на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 року у справі № 3-188/2020(455/20), у зв`язку із чим, позивач звернувся із відповідною заявою про перегляд рішення суду першої інстанції за виключними обставинами до Господарського суду Одеської області у відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.
На підтвердження зазначених виключних обставин для перегляду судового рішення, заявником до суду першої інстанції було подано копію рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 року у справі № 3-188/2020(455/20) та інформацію про виконавче провадження №64258890, відкрите за Наказом від 26.10.2020 року №916/2943/17 про стягнення коштів з ТОВ «УКРКАВА» на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк".
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року у справі №916/2943/17 відмовлено АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року по справі №916/2943/17 за виключними обставинами; рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року по справі №916/2943/17 залишено в силі, незгода з якою стала підставою для звернення позивача за первісним позовом до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Предметом апеляційного розгляду у даній справі є встановлення обставин на підтвердження наявності або відсутності підстав для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами, у відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.
Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції  погодився з висновками суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами закріплений процесуальним законом. 
Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Наведена підстава для перегляду судових рішень надає право заявнику звернутися до суду про перегляд судових рішень за виключними обставинами за таких умов: застосування судом при вирішенні відповідної справи закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, неконституційність якого встановлена Конституційним Судом України або ж незастосування судом при вирішенні справи закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, конституційність якого встановлена Конституційним Судом України. Лише за таких обставин може бути відкрите провадження за виключними обставинами.
Аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі № 916/3006/17.
Так, у даній справі, підставою для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 заявник фактично зазначив рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 №6-р(ІІ)/2022 у справі №3-188/2020(455/20), яким визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), припис першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України (пункт 1 резолютивної частини).
Таким чином, колегія суддів зазначає, що для перегляду рішення суду першої інстанції необхідно з`ясувати, чи дійсно Господарським судом Одеської області під час розгляду  справи №916/2943/17 не було застосовано припис першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу, судова колегія, дослідивши зміст рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17  встановила, що судом першої інстанції під час його ухвалення процитовано та застосовано ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, у тому числі її перше речення, а тому у справі № 916/2943/17 відсутня наведена скаржником підстава для перегляду судового рішення за виключними обставинами, оскільки означена норма права була визнана Конституційним Судом України такою, що відповідає Конституції України (є конституційною) та була застосована судом. (Близька за змістом правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 22.09.2022 року у справі № 916/1269/18, від 06.10.2022 року у справі №916/1315/18).
Разом з тим, щодо доводів скаржника, викладених ним в апеляційній скарзі, які стосуються фактичного тлумачення останнім рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 №6-р(ІІ)/2022 у справі №3-188/2020(455/20), колегія суддів зазначає таке.
Так, скаржник зазначив, що у рішенні Конституційного Суду України висловлено таку юридичну позицію: «… що як на момент укладення Кредитного договору, так і протягом строку кредитування Банк мав правомірні очікування на отримання процентів за користування грошовими коштами до дня повернення кредиту, а відтак право вимоги Банку щодо сплати йому таких процентів є майном та відповідно об`єктом права власності, захист якого гарантує стаття 41 Конституції України».
Крім того, Банк також вказує на п. 7 вказаного вище рішення: «…аналіз сфери застосування приписів статей 625 та 1050 Кодексу свідчить про те, що вони унормовують питання відповідальності за порушення грошового зобов`язання позичальником, тоді як приписи статті 1048 Кодексу визначають загальні умови нарахування, сплати процентів за користування грошовими коштами як істотні умови договору позики, кредитного договору»; «Конституційний Суд України зазначає, що приписи частини другої статті 625, першого речення частини першої статті 1050 Кодексу та частини першої статті 1048 Кодексу регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі»; «Конституційний Суд України вважає, що застосування припису першого речення частини першої статті 1050 Кодексу як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі».
Проте, проаналізувавши вказані вище доводи, апеляційний суд зауважує, що Конституційний Суд України у зазначеному рішенні чітко вказав таке:
«Практика суду касаційної інстанції щодо можливості одночасного застосування приписів частини першої статті 1048 Кодексу та першого речення частини першої статті 1050 Кодексу в системному зв`язку з частиною другою статті 625 Кодексу з березня 2018 року зазнала докорінних змін. Ці зміни зумовлено, по-перше, зміною підходу до тлумачення статті 1048 Кодексу (щодо обов`язку боржника сплачувати проценти до дня повернення позики) у контексті визначення строку виконання зобов`язань за кредитним договором, а по-друге, новим підходом до визначення юридичної природи процентів, що їх встановлено частиною першою статті 1048 Кодексу (плата за надані грошові кошти) і частиною другою статті 625 Кодексу (міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання), та різними юридичними підставами для їх застосування. У зв`язку з наведеним Конституційний Суд України наголошує, що забезпечення сталості та єдності судової практики є основоположною функцією Верховного Суду (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), яку не може здійснювати інший орган державної влади, зокрема, Конституційний Суд України».
Відтак, колегія суддів зазначає, що фактично доводи заяви позивача, які, на його думку слугують підставами для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17, свідчать про незгоду останнього з вказаним вище рішенням місцевого господарського суду, залишеним без змін як апеляційною, так і касаційною інстанцією. Більш того, в основу заяви Банку щодо перегляду покладено висновки Конституційного Суду України, викладені у Рішенні КСУ, які не мають своїм наслідком зміну судової практики, сталість і єдність якої є функцією Верховного Суду, правову позицію якого і було правомірно застосовано судом першої інстанції під час вирішення справи, що не спростовано ані судом апеляційної, ані судом касаційної інстанції під час перегляду рішення Господарського суду Одеської області.
У справі ЄСПЛ «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства.
До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.
Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.
Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).
З огляду на вказане, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеному в оскаржуваній ухвалі про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами.
При цьому, судом першої інстанції також правомірно застосовано під час розгляду справи за заявою Банку принципу res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 року у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.
З огляду на зазначене, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку, відтак не можуть слугувати для скасування вірного по своїй суті судового рішення, яке у даному випадку, ухвалене з додержанням вимог як матеріального права, так і процесуального закону.
          За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами є правомірною та не потребує скасування.
У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд оскаржуваної ухвали в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 180, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2020 року у справі №916/2943/17 за виключними обставинами залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 24.10.2022 року. 
Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя                                                   Н.М. Принцевська

Судді                                                                                Г.І. Діброва

                                                                                          Г.П. Разюк