ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 140/2765/22 пров. № А/857/9313/22	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» про визнання бездіяльності, рішення протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Денисюк Р.С., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Підприємство теплових мереж «Ковельтепло», в якому просила: визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду по суті її заяви від 13 грудня 2021 року про надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення; визнати рішення, оформлене протоколом № 4 від 28 грудня 2021 року постійно діючої комісії відповідача по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання щодо відмови у наданні дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення незаконним, дискримінаційним та таким, що прийняте комісією з перевищенням повноважень; зобов`язати розглянути по суті заяву від 21 червня 2018 року про надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення та надати дозвіл на відключення цієї квартири від мережі централізованого опалення і облаштування автономної індивідуальної системи теплопостачання, так само як було надано аналогічні дозволи іншим 341 власникам житлових та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків у м. Ковелі Волинської області.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг Підприємства теплових мереж «Ковельтепло». Вказує, що її не влаштовує якість послуг, які надаються третьою особою, у зв`язку з чим звернулась 13 грудня 2021 року із заявою до відповідача про надання дозволу на відключення квартири від мережі централізованого теплозабезпечення, однак, протоколом комісії по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення від 28 грудня 2021 року № 4 їй було відмовлено в цьому. Зазначає, що не погоджується із прийнятим рішенням та вважає його таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Вважає, що має право на відмову від неякісної та дорогої продукції, рішення про відмову є невмотивованим, дискримінуючим по відношенню до неї, оскільки згідно наявної інформації, 341 житлових та нежитлових приміщень в м. Ковелі було від`єднано від централізованої мережі. Звертає увагу про наявну технічну можливість на від`єднання її квартири від загальної мережі теплопостачання. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки, в даному багатоквартирному будинку від системи централізованого опалення та подачі гарячої води відключена одна квартира, тому, враховуючи вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII та Порядку № 169 відключення від централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 , належної позивачу в будинку АДРЕСА_3 , є неможливим. Враховуючи вищевказане, рішення Комісії від 28 грудня 2021 року, яке прийняте за наслідками розгляду заяви позивача від 13 грудня 2021 року про відключення її квартири від централізованих систем прийнято у відповідності до норм Закону № 2189-VIII, Правил та Порядку № 169. Оскільки подана заява позивача від 13 грудня 2021 року стосувалась від`єднання її квартири від централізованого теплопостачання, то розгляд її Комісією є правомірним. Порядком № 169 не передбачено конкретної форми рішення, яке приймається за наслідками розгляду заяв споживачів про відключення від мереж централізованого опалення. Згідно з пунктом 3.7 Положення про комісію рішення Комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми членами комісії. 28 грудня 2021 року Комісією за наслідками розгляду заяви позивача прийнято протокол, який по своїй суті і є рішенням (у формі протоколу).
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що її заява про відключення квартири від мережі централізованого опалення не була розглянута самим відповідачем, а лише його постійно діючою комісією по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання. Звертає увагу на те, що станом на 31 серпня 2021 року власники 341 житлових та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків реалізували своє право і облаштували приміщення автономними індивідуальними системами теплозабезпечення. Вказує, що за результатами розгляду її звернення не було прийнято окремого рішення, а прийнято протокол, що не відповідає нормам чинного законодавства. Зазначає, що зі змісту п. 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що у разі відключення не менше половини приміщень власники інших приміщень мають право виключно за власним рішенням її відключити від мереж централізованого теплопостачання і облаштувати систему індивідуального (автономного) теплопостачання, без дозволів ти чи інших органів. 
Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Підприємством теплових мереж «Ковельтепло» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку № 169 власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності   Законом України   «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. 
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) з 2009 року є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).
06 лютого 2018 року між позивачем та ПТМ «Ковельтепло» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води квартири АДРЕСА_1 (а.с.66-68).
13 грудня 2021 року позивач звернулась із заявою до міського голови м. Ковеля про надання дозволу на відключення вказаної квартири від мереж централізованого опалення і облаштування автономною індивідуальною системою теплопостачання (а.с. 18-20).
Вказане звернення позивача 28 грудня 2021 року розглянуто постійно діючою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, за наслідками якого прийнято протокол № 4.
Відповідно до вказаного протоколу, враховуючи норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», інформацію щодо кількості відключення квартир в зазначеному житловому будинку, керуючись Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 серпня 2019 року № 169, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та влаштування індивідуального опалення (а.с. 22-24).
Про прийняте комісією рішення, позивача повідомлено листом від 10 січня 2022 року № 52/3.25/2-22 (а.с.21).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів  погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до   статті 24 Закону України від 02 червня 2005 року № 2633-IV «Про теплопостачання»   споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
Преамбулою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі – Закон № 2189-VIII) визначено, що він регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Частиною 1 статті 2 Закону № 2189-VIII визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01 травня 2019 року.   
Абзацом 1 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII визначено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Правила № 830).
Пунктом 14 Правил № 830  визначено, що відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог   Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності   Законом України «Про житлово-комунальні послуги»   не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169, який зареєстровано в    Міністерстві
юстиції України 27 серпня 2019 року за № 982/33953, затверджено Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі – Порядок № 169).
Пунктом 1 Розділу 1 Порядку № 169 передбачено, що він визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до   Закону України   «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до пункту 4 Розділу І Порядку № 169 орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі – Комісія) згідно з   додатком 1   до цього Порядку.
Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від ЦО та/або ГВП у строк, визначений   Законом України   «Про звернення громадян».
Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП.
Засідання Комісії відбуваються не рідше ніж один раз на місяць.
Рішення Комісії оформлюється протоколом протягом п`яти робочих днів із дня проведення засідання Комісії та має рекомендаційний характер.
Рішення Комісії оприлюднюються на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог   Закону України   «Про захист персональних даних».
Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП передбачений Розділом ІІІ Порядку № 169.
Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку №169 власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності   Законом України   «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Згідно з пунктом 2 Розділу III Порядку № 169 інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.
Пунктами 3-5 Розділу III Порядку № 169 визначено, що для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.
Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.
Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.
Згідно з пунктом 6 Розділу III Порядку № 169 комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.
Проаналізувавши вищевказані законодавчі положення, колегія суддів зазначає, що нормами Закону № 2189-VIII, Правил та Порядку № 169 чітко визначено алгоритм дій щодо порядку розгляду заяв про відключення від мереж централізованого опалення та умови, за яких таке відключення можливе.
Зокрема, такою умовою для облаштування індивідуального опалення є, відповідно до абзацу 1 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII, пункту 14 Правил № 830 та пункту 1 Розділу III Порядку № 169 для багатоквартирних будинків те, щоб на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01 травня 2019 року.   
Із наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, протоколу засідання Комісії від 28 грудня 2021 року, відповіді на звернення позивача від 14 вересня 2021 року № 5319/25.05/2-21 (а.с.26)    та розгляду заяви позивача, слідує, що станом на 31 серпня 2021 року у будинку     АДРЕСА_3 офіційно відключено від централізованого опалення одну квартиру.
Таким чином, оскільки, в даному багатоквартирному будинку від системи централізованого опалення та подачі гарячої води відключена одна квартира, а тому, враховуючи вимоги Закону № 2189-VIII  та Порядку № 169 відключення від централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 , належної позивачу в будинку АДРЕСА_3 , є неможливим.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення Комісії від 28 грудня 2021 року, оформлене протоколом, яке прийняте за наслідками розгляду заяви позивача від 13 грудня 2021 року про відключення квартири ОСОБА_1 від централізованих систем прийнято у відповідності до норм Закону № 2189-VIII, Правил та Порядку №169.
Стосовно доводів скаржника про нерозгляд її заяви від 13 грудня 2021 року безпосередньо відповідачем, а лише Комісією, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 1 пункту «а» частини першої   статті 30 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні»   (далі – Закон   № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Згідно з частиною першою   статті 47 Закону № 280/97-ВР   постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Порядком № 169 визначено, що питання про відключення споживачів від централізованого опалення приймається Комісією.
Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 362 від 10 жовтня 2019 року (з наступними змінами та доповненнями) було створено та затверджено склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води та затверджено відповідне положення про комісію.
Відповідно до пункту 1.1 Положення постійно діюча комісія для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) є консультативно-дорадчим органом виконавчого комітету Ковельської міської ради, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП.
Розділ 2 Положення про комісію дублює повноваження комісії при прийнятті рішень про відключення окремих квартир від теплопостачання визначені Розділом III Порядку № 169.
Отже, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства та Положення, саме на постійно діючу комісію, яка діє при виконавчому комітеті Ковельської міської ради покладено обов`язок по розгляду заяв споживачів на від`єднання від мереж централізованого опалення.
Оскільки подана заява позивача від 13 грудня 2021 року стосувалась саме від`єднання її квартири від централізованого теплопостачання, то розгляд її Комісією є правомірним.
При цьому колегія суд вказує на те, що оскільки за наслідками розгляду заяви Комісією прийнято рішення по суті порушеного питання, то її розгляд є належним.
Незазначення у рішенні певних обставин, чи ненадання відповіді на кожне поставлене у заяві питання, при наявності прийнятого за її наслідками розгляду рішення по суті поставленого питання, не свідчить про неналежний розгляд    звернення.
Щодо покликань скаржника на те, що за наслідками розгляду її заяви Комісія прийняла протокол, а не рішення, то такі є необгрунтованими та не можуть братись судом до уваги з огляду на наступне.
Колегія суддів зазначає, що Порядком № 169 не передбачено конкретної форми рішення, яке приймається за наслідками розгляду заяв споживачів про відключення від мереж централізованого опалення.
Згідно з пунктом 3.7 Положення про комісію рішення Комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми членами комісії. 
Із матеріалів справи слідує, що 28 грудня 2021 року Комісією за наслідками розгляду заяви позивача прийнято саме протокол, який за своєю суттю і є рішенням (у формі протоколу). 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що питання належного чи неналежного надання послуг позивачу, ціни, які здійснюються третьою особою, судом не оцінюються, оскільки    вони повинні вирішуватись в межах існуючих між ними договірних відносин.
Доводи скаржника про те, що зі змісту п. 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що у разі відключення не менше половини приміщень власники інших приміщень мають право виключно за власним рішенням її відключити від мереж централізованого теплопостачання і облаштувати систему індивідуального (автономного) теплопостачання, без дозволів ти чи інших органів є необгрунтованими та такими, що побудовані на довільному тлумаченні вказаної норми, оскільки Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП чітко передбачений Розділом ІІІ Порядку № 169.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву про надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення та надати дозвіл на відключення цієї квартири від мережі централізованого опалення і облаштування автономної індивідуальної системи теплопостачання, то така задоволенню не підлягає, оскільки є похідною вимогою, для того, щоб зобов`язати відповідача вчинити певні дії, слід констатувати перед цим наявність в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення, оформлене протоколом № 4 від 28 грудня 2021 року постійно діючої комісії відповідача по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання щодо відмови у наданні дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення, прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення   Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі № 140/2765/22  – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін 	
Повне судове рішення складено 28 жовтня 2022 року.