ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 грудня 2022 року           справа №200/2713/21-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., 
за участю секретаря судового засідання Усенко Т.І.,
представника відповідача-2 – Брижка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 р. у справі №200/2713/21-а (головуючий І інстанції Волгіна Н.П., повне судове рішення складено 21.09.2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування акту розслідування нещасного випадку,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини № НОМЕР_1 (далі – відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-2) в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався близько 4-30 год 27 жовтня 2019 року з військовослужбовцем ОСОБА_2 , від 7 листопада 2019 року № 22-19, складений Військовою частиною № НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати висновок повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку за фактом травмування військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 від 01 грудня 2020 року, складений ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 скласти та затвердити новий акт розслідування нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 27 жовтня 2019 року за формою Нвс-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 за формою Нвс-1 (т.1, а.с. 1-12).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку, що стався близько 4-30 год 27 жовтня 2019 року, від 7 листопада 2019 року № 22-19 за формою Нвс-5, складений комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано протиправним та скасовано висновок повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку за фактом травмування військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 від 1 грудня 2020 року, складений Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) скласти та затвердити новий акт розслідування нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за формою Нвс-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 за формою Нвс-1 (НПвс) (т.2, а.с. 165-172).
Відповідачі не погодились з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначають, що нещасний випадок з позивачем стався під час прямування його до залізничного вокзалу м.Хмельницький, де він перебував на підставі наказу у щорічній основній відпустці, у позаслужбовий час, тобто під час звільнення його від виконання службових обов`язків. Отже, прямування позивача м. Хмельницький не може бути визнане, як шлях прямування на службу. Також зазначає, що аналіз п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в сукупності з ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття такого статусу. Але статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів. Крім того, виходячи з вимог статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач з 08 по 27 жовтня 2019 року (включно) був звільнений від виконання обов`язків військової служби у зв`язку з перебуванням у відпустці на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.10.2019 №264-вв. В наказі чітко визначено «до виконання службових обов`язків приступити 28 жовтня 2019 року». Також зазначає, про порушення позивачем строків звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем, проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26 грудня 2017 року; з 14 серпня 2019 року займав посаду заступника начальника відділу прикордонної служби (тип С) з персоналу ІНФОРМАЦІЯ_8 ; є учасником бойових дій (т.1, а.с. 13-14, 20, 74).
Як встановлено судами, 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із рапортом стосовно надання йому другої частини щорічної відпустки за 2019 рік терміном 15 діб з 7 жовтня 2019 року, із виїздом до Хмельницької області, м. Красилів (т.1, а.с. 47).
Відповідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 1 жовтня 2019 року № 264-ВВ «Про особовий склад» капітану ОСОБА_3 (П-006404), заступнику начальника відділу з персоналу відділу прикордонної служби (тип С), надати другу частину відпустки із виїздом до Хмельницької області тривалістю 15 календарних днів, 1 святковий день та 4 доби для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад з 8 жовтня 2019 року; зазначено також, що ОСОБА_1 мав приступити до виконання службових обов`язків 28 жовтня 2019 року (т. 1, а.с. 24).
Як вбачається з відмітки на відпускному квітку позивач знявся з обліку (вибув) з Красилівського РВК 27 жовтня 2019 року (т. 1, а.с. 46).
В матеріалах справи наявні копія посадочного документа 000В4049-5В78-8393-0001 від 21 жовтня 2019 року для проїзду ОСОБА_1 у поїзді НОМЕР_3 ЛБ вагон 06 К місце 004, відправлення – м. Хмельницький, призначення – м. Маріуполь, час відправлення – 27 жовтня 2019 року о 5-31 год, час прибуття: 28 жовтня 2019 року о 6-30 год (т. 1, а.с. 75).
У той же день, 27 жовтня 2019 року, близько 4-30 год, поблизу бару «Тарантіно», розташованого по АДРЕСА_2 , під час пересування позивача у напрямку залізничного вокзалу м. Хмельницький, невідомі особи здійснили напад на позивача та нанесли йому численні тілесні ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_1 втратив свідомість та тривалий час перебував на лікуванні у медичних закладах.
Зазначене встановлено на підставі пояснень сторін та матеріалів справи, в тому числі акту розслідування нещасного випадку від 7 листопада 2019 року № 22-19, складеного першим відповідачем та висновку повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку від 1 грудня 2020 року, складеного другим відповідачем (т. 1, а.с. 68-73, 115-117).
В матеріалах справи міститься пояснювальна записка чергового лікаря лікарні м. Хмельницький від 27 жовтня 2019 року, відповідно якої побитий біля бару «Тарантіно» ОСОБА_1 був доставлений бригадою швидкої допомоги у приймальне відділення лікарні без свідомості з ушкодженнями правої лобної ділянки; був оглянутий хірургом та неврологом, за результатом оглядів лікарів були складені медичні висновки (т. 1, а.с. 33-36, 48-50).
27 жовтня 2019 року слідчим СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис № 12019240010005061 за фактом здійснення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_1 (потерпілий) (т. 1, а.с. 38, 82-83).
28 жовтня 2019 року начальником відділення охорони здоров`я майором м/с Андрієм Родіним складено рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_4 , щодо призначення розслідування нещасного випадку, у зв`язку із тим, що 27 жовтня 2019 року, знаходячись у чергової відпустці отримав травму військовослужбовець мобільної прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_9 », капітан ОСОБА_5 . У рапорті зазначено, що ОСОБА_1 того ж дня звернувся за медичною допомогою до травматологічного пункту Обласної лікарні м.Хмельницький. Знаходиться на стаціонарному лікуванні в госпіталі НАДПСУ з діагнозом: Струс головного мозку; закритий перелом 4-ої п`ясної кістки справа (т. 1, а.с. 23).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6 від 28 жовтня 2019 року № 287-ВВ «По особовому складу» на підставі довідки відділення охорони здоров`я (з медичним пунктом на 15 ліжок) від 28 жовтня 2019 року № 710 капітана ОСОБА_1 (П-006406), заступника начальника відділу з персоналу відділу прикордонної служби «тип С» з 28 жовтня 2019 року вирішено вважати таким, що перебуває на стаціонарному лікуванні (т. 1, а.с. 25).
29 жовтня 2019 року Наказом № 1349-АГ ІНФОРМАЦІЯ_8 на підставі рапорту начальника відділення охорони здоров`я про травмування військовослужбовця ОСОБА_1 під час перебування в щорічній відпустці, з метою встановлення обставин та причин травмування військовослужбовця, причинного зв`язку події з виконанням ним обов`язків військової служби вирішено призначити розслідування нещасного випадку; призначена комісія з розслідування нещасного випадку (т. 1, а.с. 18-19).
07 листопада 2019 року Комісією з розслідування нещасного випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався близько 4-30 год 27 жовтня 2019 року у ІНФОРМАЦІЯ_7 № 22-19 (за формою Нвс-5) (т. 1, а.с. 20-22).
Згідно висновків цього Акту комісією вирішено, відповідно п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок з капітаном ОСОБА_2 вважати таким, що стався не під час виконання ним обов`язків військової служби; посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, не вбачається, потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння; порушень вимог нормативно-правових актів з боку персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 не вбачається; вирішено не складати акт за формою НПвс про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.
В матеріалах справи наявні копії довідок від 27 жовтня 2019 року та 13 листопада 2019 року щодо результату токсикологічного дослідження, з яких вбачається, що за результатом дослідження крові ОСОБА_1 , взятої на аналіз 27 жовтня 2019 року о 5-40 год, виявлено вміст алкоголю – 2,391‰ (т.1, а.с. 31-32).
25 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом до т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо перегляду розслідування нещасного випадку, оскільки був не згоден з його висновками (т. 1, а.с. 43).
На підставі вказаного рапорту начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 15 жовтня 2020 року звернувся із клопотанням (вих. № 9736) до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду питання стосовно призначення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку (т.1, а.с. 42).
Розглянувши звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02 листопада 2020 року Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку, що стався з капітаном ОСОБА_2 ; затверджено склад комісії, якій доручено провести додаткове розслідування, про що доведено позивача (т. 1, а.с. 40-41).
01 грудня 2020 року Комісією Східного регіонального управління складено висновок повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку за фактом травмування військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_1 , відповідно до якого Комісія дійшла висновку, що факт отримання останнім травм близько 4-30 год 27 жовтня 2019 року підтверджуєтеся, разом із цим під час отримання травм майор ОСОБА_5 вчиняв дії у стані алкогольного сп`яніння; крім цього нещасний випадок стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби; підстави для скасування акту форми Нвс-5 №22-19, складеного ІНФОРМАЦІЯ_11 та затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 7 листопада 2019 року – відсутні (т. 1, а.с. 68-73).
14 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із рапортом щодо надання копій матеріалів розслідування нещасного випадку, що з ним стався (т. 2, а.с. 95).
15 січня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_4 із супровідним листом вих. № 33-363 направив ОСОБА_1 копії матеріалів розслідування нещасного випадку, яке проведене за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19 жовтня 2019 року № 1349-АГ (всього на 19 арк.), а також повідомило останнього, що повторне (додаткове) розслідування було призначене та проведене комісією Східного регіонального управління та щодо ознайомлення із матеріалами вказаного розслідування ОСОБА_1 слід звернутись до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_12 . Також зазначено, що висновок повторного (додаткового) розслідування доведений йому під особистий підпис 7 грудня 2020 року (Т/34-9043 від 1 грудня 2020 року вх. № 14814 від 2 грудня 2020 року) (т. 1, а.с. 16-17).
29 січня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_4 із супровідним листом вих. № 34-905 направило ОСОБА_1 копії висновку та матеріалів повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку за фактом його травмування (всього на 34 арк.) (т. 1, а.с. 39-84).
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ (далі - Закон № 2694-ХІІ), визначено поняття охорони праці як систему правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
За приписами ст. 22 Закону № 2694-ХІІ встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та веденням обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Адміністрації Державної прикордонної служби України, її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2016 року № 199, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за № 574/28704, затверджена Інструкція про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України» (далі – Інструкція № 199).
Відповідно до п.п. 3 – 4 розділу І цієї Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи 
середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, […] які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця. Нещасні випадки, пов`язані із нанесенням тілесних ушкоджень іншою особою, або вбивство військовослужбовця незалежно від здійснення кримінального провадження розслідуються відповідно до цієї Інструкції.
Згідно пп. 2 п. 4 розділу ІІ Інструкції № 199 керівник органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок, одержавши доповідь або повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний: протягом доби письмовим наказом призначити комісію із розслідування нещасного випадку у складі не менше трьох осіб та організувати проведення розслідування, а також створити належні умови для роботи комісії (забезпечити приміщенням, засобами зв`язку, оргтехнікою, автотранспортом, канцелярським приладдям тощо).
Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції № 199 комісія зобов`язана: оглянути місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; з`ясувати обставини та причини нещасного випадку, чи не є нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства; визначити, чи стався нещасний випадок з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби; установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці (якщо такі особи були), розробити заходи щодо запобігання таким нещасним випадкам.
Згідно п. 15 розділу ІІ Інструкції № 199 за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти:
- акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (додаток 1) (далі – акт форми Нвс-5);
- акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 2) (далі - акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 3) (далі - акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.
Щодо доводів апелянта, що нещасний випадок з позивачем стався під час прямування його до залізничного вокзалу м. Хмельницький, де він перебував на підставі наказу у щорічній основній відпустці, у позаслужбовий час, тобто під час звільнення його від виконання службових обов`язків, тобто прямування позивача м. Хмельницький не може бути визнане, як шлях прямування на службу, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 16 розділу ІІ Інструкції № 199 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Як вбачається з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до п. 17 розділу ІІ Інструкції № 199 акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком:
- вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння;
- вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення;
- навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Згідно п.п. 20 – 22 розділу ІІ Інструкції № 199 у разі надходження скарги на висновки комісії щодо обставин та причин нещасного випадку Голова Державної прикордонної служби України (керівник територіального органу Адміністрації Держприкордонслужби) з метою забезпечення об`єктивності розслідування нещасного випадку має право призначити повторне (додаткове) розслідування такого випадку комісією в іншому складі. За результатами повторного (додаткового) розслідування комісія зобов`язана скласти висновок про наявність або відсутність підстав для скасування актів попередньої комісії. Такий висновок, підписаний головою і всіма членами комісії, подається на затвердження особі, що призначила повторне (додаткове) розслідування. За висновком комісії особа, що призначила повторне (додаткове) розслідування, має право скасувати акти попередньої комісії та затвердити нові акти форми Нвс-5 і форми Нвс-1 (або форми НПвс), а також вжити заходів щодо активізації роботи із запобігання виникненню нещасних випадків, притягнення до відповідальності посадових осіб органів Держприкордонслужби, які порушили вимоги керівних документів щодо збереження життя та здоров`я військовослужбовців.
Таким чином, суд дійшов висновку, що нещасний випадок якій стався із позивачем близько 4-30 год 27 жовтня 2019 року, мав місце під час повернення до місця служби (на шляху прямування на службу) що відповідно до приписів п. 16 розділу ІІ Інструкції № 199 та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби.
Статтею 172-20 Кодексу адміністративного передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно абз. 3 п. 17 розділу ІІ Інструкції № 199 акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Отже, акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається якщо, по-перше, факт вчинення адміністративного правопорушення встановлений рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, по-друге, нещасний випадок є наслідком вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення.
Матеріали справи не містять доказів прийняття відповідним органом (посадовою особою) щодо позивача постанови (рішення) про притягнення його до відповідальності за ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення; як наслідок, відсутні і докази, які б підтверджували, що вчинене правопорушення спричинило нещасний випадок, що трапився із ОСОБА_1 27 жовтня 2019 року.
Враховуючи зазначене, беручи до уваги приписи п. 15 розділу ІІ Інструкції № 199, суд дійшов висновку, що першим відповідачем протиправно було зазначено в акті розслідування нещасного випадку від 7 листопада 2019 року № 22-19, про те, що даний нещасний випадок стався не під час виконання позивачем обов`язків військової служби та про те, що не підлягає складенню акт за формою НПвс.
Відповідно, зазначений акт підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача в цій частині – задоволенню.
З цих же підстав є протиправним і висновок повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку за фактом травмування військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 від 1 грудня 2020 року, складений другим відповідачем, а тому даний висновок також підлягає скасуванню.
Щодо доводів апелянта, що статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, пільги та гарантії їх соціального захисту визначені Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).
За змістом частини другої статті 22 Закону № 3551-XII ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.
Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 та від 20.01.2021 у справі № 9901/258/20.
У цій справі позовні вимоги стосуються акту розслідування нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів, враховуючи обставини цієї справи та предмет спору, дійшла висновку про те, що позивач звільняється від сплати судового збору за розгляд цієї справи в судах усіх інстанцій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI та частини другої статті 22 Закону № 3551-XII.
Стосовно порушення позивачем строків звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, яка є спеціальною нормою для спорів, які виникли з приводу проходження публічної служби, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування акту розслідування нещасного випадку, від 07 листопада 2019 року № 2-19, визнання протиправним та скасування висновок повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, зобов`язання вчинити певні дії та поновлено позивачу строк звернення до суду із даним позовом.
Як вбачається із адміністративного позову та доданих до нього матеріалів Акт розслідування нещасного випадку № 22-19 від 07 листопада 2019 року був складений під час перебування позивача на лікарняному (у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями).
Після отримання копії зазначеного акту позивачем було ініційовано проведення додаткового (повторного) розслідування шляхом подання відповідного рапорту безпосередньому керівнику.
Висновок повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку від 01 грудня 2020 року отриманий позивачем 29 січня 2021 року.
Відповідно до відмітки на адміністративному позові позивач звернувся із даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду 15 березня 2021 року.
Отже, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування акту розслідування нещасного випадку, від 07 листопада 2019 року № 2-19, визнання протиправним та скасування висновок повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, зобов`язання вчинити певні дії із пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.
Вирішуючи питання щодо поважності/не поважності причин пропуску зазначеного строку, суд зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Суд зазначає, що наведені позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом доводи є обґрунтованими, об`єктивно існуючими та такими, що дійсно створювали істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення до суду із даним позовом.
Суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з того, що сам по собі цей інститут має на меті полегшення надання учасниками процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.
Поряд із цим право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому має пріоритетне значення під час здійснення правосуддя, зокрема, при вирішенні судом питання щодо надання можливості його реалізації особою, якій таке право надано.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, […] не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги […] в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (п.п. 22-23); в п. 30 Рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України» йдеться, що неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.
Отже, особу не можна позбавити права на судовий захист з причин пропуску нею строку звернення до суду із відповідним позовом, якщо ця особа доведе, що зазначений строк пропущений нею не з підстав ігнорування такого строку, а у зв`язку із існуванням обставин, що унеможливлювали таке звернення.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання поважними причини пропуску строку ОСОБА_1 звернення до суду.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційні скарги і залишає судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 р. у справі №200/2713/21-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 р. у справі №200/2713/21-а - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 01 грудня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко