КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/2215/2022        
Справа 369/5293/22                                                               Головуючий в суді І інстанції Козак І.А.
                                                                                      Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
19 вересня 2022 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 496,20 грн.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 17 червня 2022 року о 01:11 по вул. Кібернетична в с. Гатне Фастівського району Київської області керував автомобілем Opel Zafira д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння водія проводився у встановленому законом порядку під відеозапис на відеореєстратор за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, за результатами якого станом на 01:35 год 17 червня 2022 року в повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , зафіксовано 1,48 проміле етилового спирту. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.
 
Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 20 липня 2022 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд повинен встановити, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Водночас матеріали справи спростовують факт вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, оскільки транспортним засобом в стані сп`яніння він не керував. 
Зазначив, що проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 та проживає з нею в будинку за адресою АДРЕСА_2 . 16 червня 2022 року вони зі ОСОБА_3 знаходились в цьому будинку і між ними виникла сімейна сварка, через яку він не хотів залишатись з нею в будинку а тому десь між 23:00 16 червня 2022 року та 00:00 17 червня 2022 року вийшов з будинку, сів в свій автомобіль та поїхав. При цьому, коли він сідав в автомобіль та на ньому їхав, то був повністю тверезий, алкоголю не вживав. Коли він виїжджав з дому, то не знав, куди поїхати і в кого переночувати. Тому він проїхав метрів 800, і зупинився на вільному місці по вул. Кібернетичній. Було дуже пізно, він не хотів турбувати своїх знайомих, щоб у них переночувати, тому він вирішив заночувати в своєму автомобілі, а зранку вирішити, що робити далі. 
Вказував, що у нього був стрес після сварки з дружиною. В автомобілі у нього було пиво, він вирішив його випити, а потім лягати спати. Він випив пиво і вже збирався лягати спати, проте до його автомобіля підійшли військові, як він зрозумів, з територіальної оборони. У цей час його автомобіль нікуди не рухався, їхати кудись він також не збирався. Вони у нього запитали, що він тут робить в комендантську годину, він їм пояснив. Мабуть, вони почули запах алкоголю, і викликали поліцію. Поліцейський запитав у нього, чи вживав він алкоголь, ОСОБА_1 відповів, що нещодавно випив пиво. Поліцейський сказав, що в такому разі йому необхідно буде пройти огляд на стан сп`яніння. Він йому пояснив, що на автомобілі він нікуди не їде і не збирається, а коли їхав, то був тверезим, однак поліцейський його не став слухати і сказав, що це не має значення і він повинен пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 , нічого не розуміючи, погодився пройти огляд. Поліцейський дав йому прилад і він в нього подув. Потім поліцейський сказав, що він знаходиться в стані сп`яніння, він складе протокол і далі буде розбиратися суд. Далі поліцейський надав йому підписати протокол та інші документи, які він підписав. Поліцейський сказав, щоб він написав у протоколі, що ОСОБА_1 пив пиво, він цього не заперечував та написав в протоколі, на цьому оформлення протоколу закінчилось. 
В судовому засіданні суддя запитала в нього, чи дійсно він пив пиво. Після того, як він відповів ствердно, суддя не стала його слухати з приводу того, що він посварився з дружиною і вирішив переночувати в автомобілі тощо. Натомість суддя сказала, що їй все зрозуміло і надала розпорядження секретарю чи помічнику, щоб та видала йому квитанцію для сплати штрафу, на цьому судове засідання було закінчено. В постанові він прочитав, що нібито визнав свою вину у вчиненні правопорушення, однак він визнав лише те, що пив пиво, а не керував автомобілем.
Наголошував, що наявний в справі відеозапис є недопустимим доказом, оскільки на ньому зафіксовано лише фрагмент, коли ОСОБА_1 продуває "Драгер". Відеозапис триває лише одну хвилину, а відеозйомка на вимогу поліцейського припинена, як той зазначив, "Відео призупиняється для складання адміністративних матеріалів". Також в матеріалах справи є протокол, в якому вказано, нібито ОСОБА_1 керував автомобілем, проте сам по собі протокол не може бути єдиним достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Враховуючи наведене, матеріали справи не містять достатніх та об`єктивних доказів факту керування ним транспортним засобом. Враховуючи всі матеріали справи, його пояснення та пояснення ОСОБА_2 , можна зробити не лише розумне припущення, а й встановити факт, що він 17 червня 2022 року автомобілем в стані сп`яніння не керував.
На підставі вищевикладеного просив постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
До апеляційної скарги надано письмові пояснення ОСОБА_2 від 20 липня 2022 року, згідно яких їй стало відомо, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року ОСОБА_1 позбавили прав за ст. 130 КУпАП і підставою для цього стали події, що відбувалися 17 червня 2022 року, тому вона хоче пояснити, що вона та ОСОБА_1 живуть в цивільному шлюбі, орендують будинок у АДРЕСА_2 . Ввечері 16 квітня 2022 року між нею та ОСОБА_4 сталася сімейна сварка, через що ОСОБА_4 вирішив піти з дому. Було вже дуже пізно, вона бачила, як він сідав в машину та поїхав. Підтверджує, що коли ОСОБА_4 сідав в машину та їхав, то він був повністю тверезий, алкоголю не пив. Вона взагалі ніколи не бачила, щоб він їздив п`яним за кермом, оскільки до водіння ставиться дуже відповідально. Як вона дізналась потім, на ОСОБА_4 склали протокол, і це відбулось по вул. Кібернетична, яка знаходиться неподалік від їхнього будинку.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи апеляційний суд приймає надані ОСОБА_1 докази і надає їм оцінку.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.
 
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
 
Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення, яке проявилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком неможливо.
 
За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.
 
Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.
Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Згідно п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
 
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
 
Крім того, Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з яким само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
 
Отже, однією з умов для притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом під час сп`яніння. 
 
Разом із тим, судом першої інстанції під час розгляду справи не звернуто увагу, що з доказів, наявних в матеріалах справи, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, натомість інспектором поліції ініційовано притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, хоча доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом на місці складання протоколу інспектором поліції у матеріалах справи немає. 
 
Так, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських не було зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Із відеозапису вбачається лише, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "DragerAlcotest 6820", за результатами якого в повітрі, ОСОБА_5 , зафіксовано 1,48 проміле етилового спирту.
 
Наведених обставин суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення п. 5 Розділу ІІ Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, апеляційний суд враховує, що в цьому пункті зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
 
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис є неповним і на ньому зафіксовано лише епізод, як поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння і він його проходить. При цьому транспортний засіб, яким ОСОБА_1 нібито керував, на відеозаписі відсутній.
 
При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечними доказами вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).
 
Також за змістом абз. 1 п. 8 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про вчинення військових адміністративних правопорушень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18 липня 2017 року №374, уповноважена посадова особа, яка складає протокол, зобов`язана роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП.
 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 КпАП України, про що робиться відмітка  в цьому протоколі.
 
За змістом ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення підписується як особою, яка його склала, так і особою, яка притягається до такої відповідальності.
 
Між тим, вказані вимоги процесуального адміністративного закону також не виконані. На долученому до матеріалів справи відеозаписі також не зафіксовано жодних відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків.
 
Наведені обставини також залишились поза увагою судді місцевого суду.
 
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами.
 
Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про відсторонення від керування автомобілем відсутній, як і відсутний в матеріалах справи протокол про відсторонення від керування автомобілем, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 .
 
Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про порушення поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
 
Апеляційний суд враховує пояснення ОСОБА_2 , долучені до матеріалів справи, згідно яких ОСОБА_1 , залишаючи їх спільний будинок, не вживав алкоголю і був повністю тверезим.
Під час розгляду справи ОСОБА_2 за клопотанням ОСОБА_1 була допитана в якості свідка та підтвердила обставини, що викладені в поясненнях, що долучені до справи.
 
Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.