ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/983/22 Справа № 204/4710/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 серпня 2022 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності —  ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2  та представника потерпілого — адвоката Константинова Р.Д. розглянувши апеляційну скаргу потерпілого  ОСОБА_2  на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року, якою стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження по справі за ст. 124 КупАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

       Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 01 липня 2022 року о 08 год. 25 хв. у м. Дніпро на перехресті пр. Пушкіна та пров. Січовий, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «IVEKO», державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом LVEK, державний номер НОМЕР_2 , перед початком руху та зміною його напрямку, а саме поворотом ліворуч, не впевнився в безпечності, не врахував дорожньої обстановки а скоїв зіткнення з автомобілем «RENAULT MEGANE», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який також повертав праворуч з крайнього лівого положення. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 10.4, 10.6 ПДР України.

       В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2022 року скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова суду від 03.08.2022 року не відповідає дійсним обставинам справи та наявним доказам, а суд помилково та безпідставно закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як дана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він порушив Правила дорожнього руху, що в результаті призвело до настання даної ДТП та завдання його автомобілю механічних ушкоджень, а йому матеріальних збитків.
       Вказує, що зі схеми місця ДТП, яку учасники пригоди підписали та зауважень чи заперечень до неї не вносили, чітко та однозначно можна побачити розташування обох транспортних засобів на дорозі перед початком маневру повороту наліво, напрямок руху автомобілів та місце зіткнення, із чого, на думку апелянта, можна прийти до висновку про те, що саме неправомірні дії водія ОСОБА_1 , який перед поворотом наліво не з крайнього лівого положення, не пересвідчився у безпеці свого повороту, не дотримав безпечного бокового інтервалу, і з урахуванням габаритів свого транспортного засобу здійснив наїзд на автомобіль потерпілого ОСОБА_4 . 

       Заслухавши доповідь судді, думки потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення даної апеляції та просив постанову суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
       У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       Відповідно до п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
       Згідно з п.10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.
       З приписів п.10.6 ПДР витікає, якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб. 
       Закриваючи провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до схеми місця ДТП та доданої до неї фототаблиці вбачається, що водій ОСОБА_1 , здійснюючи поворот ліворуч з вул. Робочої в напрямку пров. Січовий на пр. Пушкіна, зайняв ліве положення, та керуючи автомобілем з напівпричепом, який є габаритним, дотримався вимог п. 10.4 ПДР України. Автомобіль «RENAULT MEGANE» зіткнувся з автомобілем «IVEKO», який рухався з напівпричепом, у крайній задній частині причепа, при цьому автомобіль «IVEKO» та частина напівпричепа вже були розташовані на дорозі по пр. Пушкіна.
       До того ж, як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в судовому засіданні водій ОСОБА_3 пояснив, що рухався по вул. Пушкіна в напрямку вул. Робітничої, виконував маневр повороту ліворуч у напрямку пров. Січовий. Здійснюючи поворот, подивився в праве дзеркало та не врахував кут заносу напівпричепа «IVEKO» у зв`язку з відсутністю досвіду керування подібним транспортним засобом.
       З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, з яким цілком погоджується й апеляційний суд, про те, що водій  ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE» не виконав вимог правил дорожнього руху, не впевнився в безпечності маневру, повертаючи ліворуч, не дочекався закінчення маневру автомобілем «IVEKO», який рухався з напівпричепом, у зв`язку з чим сталося зіткнення автомобілів.
       За таких обставин суд апеляційної інстанції також констатує той факт, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, а доводи апелянта з приводу винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

       Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
       Отже, за результатами проведення апеляційного розгляду та вивчення матеріалів справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про погодження з позицією суду першої інстанції стосовно відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Порушень норм матеріального або процесуального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи, у зв“язку з чим вона підлягає залишенню без змін, а подана на неї апеляційна скарга — залишенню без задоволення. 
       На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В И В:
               
       Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
       Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року, якою стосовно ОСОБА_1 провадження по справі за ст. 124 КупАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, — залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко