ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/7234/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,  
розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Турова О.М.) в адміністративній справі №160/7234/20 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до   ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,- 

ВСТАНОВИВ:
01.07.2020 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення суми податкового боргу в сумі 83582,23грн. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 83582,23грн. На наявний у відповідача податковий борг позивачем в порядку ст.59 Податкового кодексу України    виставлено податкову вимогу про сплату від 01.03.2019р. №3947-57/83, яка була надіслана засобами поштового зв`язку, проте була повернута поштовим відділенням у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Оскільки податковий борг відповідачем не погашений та не списаний, позивач звернувся до суду з позовом про його стягнення.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року позов задоволено.
На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга  обґрунтована тим,  що податкові повідомлення-рішення прийняті без врахування фактичних обставин у справі, а саме без дослідження договорів кредиту, а також відсутності доказів, що входило у суму прощення боргу (сума тіла, відсотки), тощо.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що всі доводи скаржника зводяться до правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, які не є предметом спору у справі, а отже і не можуть бути досліджені.
Розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснено із застосуванням режиму відеоконференції.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні суд апеляційної інстанції підтримав доводи відзиву, просив відмовити у задоволенні скарги.
Перевіривши матеріали справи, обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., за результатами якої складено акт від 09.11.2018р. №64478/04-3613-04/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення відповідачем п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ    (зі змінами і доповненнями) внаслідок неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік; абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ    (із змінами та доповненнями) у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 44927,19грн.; п.161 підрозділу 10 розділу ХХ    Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ    (зі змінами і доповненнями) у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в розмірі 3415,21грн.
На підставі зазначеного акта перевірки позивачем сформовано:
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" №0567481304 від 27.12.2018р., яким відповідачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фіз. осіб, що спл. фіз. особами за результатами річного декларування (11010500), у загальному рзмірі 56158,99грн., з яких за податковим зобов`язанням - 44927,19 грн. та за штрафними санкціями - 11231,80грн.;
- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" №0567471304 від 27.12.2018р., яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн. за платежем податок на доходи фіз. осіб, що спл. фіз. особами за результатами річного декларування (11010500);
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" №0567491304 від 27.12.2018р., яким відповідачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір (11011000) у загальному розмірі 4269,01грн., з яких за податковим зобов`язанням - 3415,21грн. та за штрафними санкціями - 853,80грн.
Податкові повідомлення – рішення були направлені на податкову адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте поштове відправлення, яким вони надсилалися, повернуто до контролюючого органу з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" від 09.02.2019р.
Контролюючим органом також відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України на наявний у відповідача податковий борг нараховано пеню у розмірі 21360,48 грн. щодо зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та у розмірі 1623,75 грн. щодо зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного
Також відповідачу у встановленому порядку було засобами поштового зв`язку направлено податкову вимогу форми "Ф" від 01.03.2019р. №3947-57/83, яка не була вручена відповідачу з незалежних від контролюючого органу підстав.
З підстав несплати суми податкового боргу позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про його обґрунтованість.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України  податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлений обов`язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у     підпунктах     54.3.1 - 54.3.6     пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до приписів п.58.2. ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно п. 58.3. ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному     пунктом 42.4    статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Як свідчать встановлені обставини справи, податкові повідомлення – рішення форми "Р" №0567481304 від 27.12.2018р., форми "ПС" №0567471304 від 27.12.2018р., форми "Р" №0567491304 від 27.12.2018р. були направлені на податкову адресу відповідача, однак, поштове відправлення, яким вони надсилалися, повернуто до контролюючого органу із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення, ці податкові повідомлення-рішення відповідно до приписів п. 58.3 ст. 58 ПК України вважаються врученими платнику податків саме в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, тобто у даному випадку 09.02.2019р.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. 
Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу    в    порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Як свідчать встановлені обставини справи, відповідачу у встановленому порядку було засобами поштового зв`язку направлено податкову вимогу від форми "Ф" від 01.03.2019р. №3947-57/83, яка не була вручена відповідачу з незалежних від контролюючого органу підстав та повернулась із позначкою вузла зв`язку.
Таким чином, визначені грошові зобов`язання набули статусу узгодженого грошового зобов`язання, та оскільки позивач не  сплатила визначені грошові зобов`язання та не оскаржила рішення податкового органу, сума податкового боргу підлягає стягненню.
Таким чином рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є вірним.
Також, відповідно матеріалам справи вбачається, що відповідач 10.10.2017р. змінила місце реєстрації. (а.с. 30) Доказів повідомлення податковий орган про зміну податкової адреси матеріали справи не містять, апеляційна скарга також не містить таких доводів.
Так апеляційна скарга містить виключно доводи необґрунтованості оскарженого судового рішення з підстав не дослідження судом першої інстанції правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень.
Доводи  відповідача про те, що податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення без врахування фактичних обставин у справі, а саме без дослідження документів кредитних договорів, інформації банківської установи, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи можливо покласти при вирішення спору про оскарженні таких рішень та надання оцінки доказам поданих відповідачем щодо умов укладених кредитних договорів, та відомостей банківської установи щодо нарахування доходу у вигляді додаткового блага.
Проте, правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень не є предметом спору у цій справі, а відповідач  податкові повідомлення-рішення не оскаржив. Доказів  їх оскарження суду не подав.
З урахуванням викладеного колегія суддів  дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.  315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 в адміністративній справі №160/7234/20 - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 15грудня 2022 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак