УХВАЛА

13 вересня 2022 року 
м. Київ

cправа №  916/2125/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
позивача -Цицюри В. І. (у порядку самопредставництва),
відповідача - не з`явився,
третьої особи-1 - не з`явився,
третьої особи-2 - Цисіна Д. В. (у порядку самопредставництва),
третьої особи-3 - не з`явився,
третьої особи-4 - Божка В. Г. (у порядку самопредставництва),
третьої особи-5 - не з`явився,
третьої особи-6 - не з`явився,
третьої особи-7 - не з`явився,
прокуратури - Гавловської А. В. (прокурор за посвідченням),
розглянувши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Слюсаренко Любові Ярославівни
на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 (суддя Плотницька Н. Б.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 (судді: Іоннікова І. А. - головуючий, Тарасенко К. В., Разіна Т. І.) у справі
за позовом Міністерства оборони України
до Одеської міської ради
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 
1) Кабінет Міністрів України,
2) Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси,
3) Військова частина НОМЕР_1 ,
4) Військова частина НОМЕР_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
5) фізична особа-підприємець Заболотний Олександр Мар`янович,
6) фізична особа-підприємець Слюсаренко Любов Ярославівна,
7) Департамент комунальної власності Одеської міської ради,
за участю Військової прокуратури Південного регіону України 
про зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року Міністерство оборони України звернулося до господарського суду з позовом до Одеської міської ради про:
- визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 14.06.2017 № 2172-VII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,2120 га (кадастровий номер 5110136900:51:002:0001), за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі,11 (вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 11), та надання її в оренду фізичній особі - підприємцю Заболотному Олександру Мар`яновичу та фізичній особі - підприємцю Слюсаренко Любові Ярославівні" (далі - рішення № 2172-VII); 
- скасування реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку, площею 1,2120 та (кадастровий номер 5110136900:51:002:0001), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі,11 (вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 11), за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, яка була вчинена 21.06.2017 згідно з рішенням - 35800127 приватного нотаріуса Петрова О. А. Одеського міського нотаріального округу (номер запису про право власності - 21038682).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, на його думку, оспорюване рішення № 2172-VII, прийняте з перевищенням наданих законом повноважень, порушує права держави як власника в особі Міністерства оборони України, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2020, залишеним без зміни постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021, позов задоволено повністю. 
Судові рішення мотивовано тим, що судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України як уповноваженою особою щодо реалізації прав держави як власника земельних ділянок, які належать до державної власності не приймалося рішення про вилучення і передачу військового майна, в даному випаду спірної земельної ділянки, у комунальну власність територіальної громади міста Одеси, а отже оскаржуване рішення прийняте з перевищенням повноважень і підлягає визнанню недійсним.
У касаційній скарзі фізична особа - підприємець Слюсаренко Любов Ярославівна (далі - ФОП Слюсаренко Л. Я.) просить рішення суду першої інстанції  та постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/23064/16 щодо застосування положень статей 180, 193 Земельного кодексу України.
Скаржник зазначив, що на спірній земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (будівля ресторану та дитячого центру розваг), право власності на який було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як за Слюсарєнко Л. Я. , так і за Заболотним О. М. 15.01.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 265394451101; номер запису про право власності: 4322575). Відсутність земельної ділянки повністю унеможливлює функціонування об`єкту нерухомого майна в цілому.
ФОП Слюсаренко Л. Я. наголошує на тому, що Міністерством оборони України не були проведені всі необхідні дії з оформлення документів на земельну ділянку, як того вимагають норми законодавства, що не дає підстав стверджувати, що оскаржувана земельна ділянка належить до державної власності та віднесена до земель оборони.
Міністерство оборони України у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях. 
Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надійшло.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.08.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Слюсаренко Л. Я. на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №   916/2125/19 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 30.08.2022.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2022 відкладено розгляд касаційної скарги ФОП Слюсаренко Л. Я. на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №   916/2125/19 на 13.09.2022.
Суди встановили такі фактичні обставини
Рішенням звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 10.12.1948 №   021 відновлено право користування земельними ділянками 5 Повітряній армії, площею 308,2 га під центральний аеродром Одеси; площею 286,9 га - під шкільний аеродром Одеси.
Рішенням виконкому Обласної ради депутатів трудящих від 13.10.1950 № 1909с відведено 36,34 га землі в користування військовій частині НОМЕР_3 .
Розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 14.04.1951 № 445-013рс згідно з розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 03.04.1951 № 4457-рс зобов`язано виконком Одеської обласної ради депутатів трудящих відвести в постійне користування Військового Міністерства СРСР для розширення території аеродромів першої групи "Одеса-Центральний" та " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 136,3 га землі в Одеській області.
Наказом начальника Одеського гарнізону від 18.06.2012 № 32 "Про закріплення казармено-житлового фонду, інженерних мереж та споруд, земельних ділянок за командирами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_2 " закріплено за командирами військових частин земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інженерні мережі, огорожа та елементи благоустрою і розквартировані військові частини або знаходяться під охороною, зокрема, військове містечко №    НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 , Шкільний аеродром) за військовою частиною НОМЕР_1 , земельна ділянка площею 217,053 га.
Як зазначає позивач, земельна ділянка та нерухоме майно військового містечка № НОМЕР_4 (АДРЕСА_4) перебуває на оперативному обліку в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Одеси та передано для утримання та експлуатації військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію аеродрому від 04.02.2016 № АДА-МОУ 25 аеродром " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Державної авіації України занесений до Державного реєстру аеродромів державної авіації України, експлуатант аеродрому - військова частина НОМЕР_1 .
Відповідно до відомості наявності та використання земельних ділянок Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (форма 405А) за військовим містечком № НОМЕР_4 значиться земельна ділянка: загальна площа - 295,25 га, фактично зайнято - 251,06 га до складу яких входять:
- 218,3338 га - земельна ділянка в/ч НОМЕР_1 (військовий аеродром);
-            3,8 га - земельна ділянка надана південному УКБ МОУ для будівництва житла військовослужбовцям Одеського гарнізону;
-            23,3262 га - земельна ділянка ДП "Одеський авіаційний завод";
-            1,6 га - земельна ділянка під виробничими будівлями ДП МОУ "Південьвійськбуд";
-           4,0 га - земельна ділянка під житловими будинками Будинкоуправління КЕВ м. Одеси.
На замовлення Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 07.12.2016 № 303/22/1/782 та за дорученням Одеського міського управління земельних ресурсів від 22.12.2016 було проведено інвентаризацію військового містечка № НОМЕР_4 (аеродром Шкільний), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами проведення інвентаризації Державним підприємством "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" було складено технічний звіт з інвентаризації земельної ділянки Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, який перебуває у користуванні військового містечка №    НОМЕР_4 (ґрунтовий аеродром 3 класу " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") та розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Технічна документація з інвентаризації земельної ділянки військового містечка № 10 містить: акт від 11.06.2007 інвентаризації, у якому визначено, що площа земельної ділянки в описаних та закріплених межах становить 214,5383 га; каталоги координат; рішення звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 10.12.1948 № 021; графічні матеріали та кадастровий план земельної ділянки.
Згідно з обліковими даними Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, на території військового містечка № НОМЕР_4 розташовані об`єкти нерухомого військового майна (будівлі і споруди, елементи благоустрою, злітно-посадові смуги, рульожки, технічні майданчики для стоянки літаків, інше аеродромне обладнання військового аеродрому Шкільний), які перебувають на балансі в Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса і передані в експлуатацію Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом від 08.08.2016 № 412/639 Державної авіаційної служби України Міністерства оборони України "Про визначення аеродрому державної авіації "Одеса-Шкільний" аеродромом спільного використання державною та цивільною авіацією України" визначено аеродром державної авіації " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який належить Збройним Силам України, аеродромом спільного використання державною та цивільною авіацією України. Пунктом 3 цього наказу визначено, що старшим авіаційним начальником аеродрому спільного використання " ІНФОРМАЦІЯ_1 " призначено командира військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Міськради від 21.09.2016 № 1172-VII "Про надання дозволу Фізичній особі - підприємцю Заболотному Олександру Мар`яновичу, Фізичній особі - підприємцю Слюсаренко Любові Ярославівні на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,3000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , для експлуатації та обслуговування ресторану та дитячого центру розваг" надано відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.
Рішенням Міськради від 14.06.2017 № 2172-VII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,2120 га, за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 11 (вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 11), та надання її Фізичній особі - підприємцю Заболотному Олександру Мар`яновичу, Фізичній особі - підприємцю Слюсаренко Любові Ярославівні" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 5110136900:51:002:0001, площею 1,2120 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови), розташованої за адресою: м. Одеса, Інглезі, 11 (вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 11); надано ФОП Заболотному О. М., ФОП Слюсаренко Л. Я. земельну ділянку, зазначену в пункті 1 цього рішення, в оренду на 15 років для початку реалізації планувальних рішень території, цільове призначення В.03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання - для експлуатації та обслуговування будівлі ресторану та дитячого центру розваг).
Відповідачем долучено до матеріалів справи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування будівлі ресторану та дитячого центру розваг за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 11.
Як вбачається з довідки Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.04.2017 № С-5515/0-0240-35/142-17 згідно зі звітом про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2016 земельна ділянка площею 1,2120 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка відводиться відповідно до зазначеного рішення ФОП Заболотному   О.   М. та ФОП Слюсаренко Л. Я. за рахунок земель комунальної власності територіальної громади міста Одеси в особі Міськради.
21.06.2017 приватним нотаріусом Петровим О. А. Одеського міського нотаріального округу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права комунальної власності (номер запису про право власності - 21038682) на земельну ділянку площею 1,2120 га, кадастровий номер 5110136900:51:002:0001, за територіальною громадою міста Одеса в особі Міськради.
Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України
Згідно із частиною 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, у цьому випадку не підтвердилися, тому касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Слюсаренко Л. Я. на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 916/2125/19 необхідно закрити з огляду на таке.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
Основним елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.
При цьому право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
У рішенні ЄСПЛ від 02.03.1987 у справі "Monnell and Morris v. the United Kingdom" (§ 56) зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №   696/1693/15-ц).
При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).
Колегія суддів відхиляє помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення ухвалено судами першої та апеляційної інстанцій без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (статей 180, 193 Земельного кодексу України), викладених у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/23064/16, адже, відповідна позиція про недоведеність Міністерством оборони України наявності прав на земельну ділянку у зазначеній справі (№ 910/23064/16) ґрунтувалася на преюдиційних обставинах, встановлених у іншій справі судовим рішенням, яке набрало законної сили, тобто, у правовідносинах, які не є подібними до спірних. Так у справі № 910/23064/16 правовою підставою для встановлення прав на земельну ділянку були положення частини 3 статті 35 ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017, а не положення статей 180, 193 Земельного кодексу України.
Отже, після відкриття касаційного провадження у справі № 916/2125/19 касаційна інстанція встановила, що висновки щодо застосування норм права (статей 180, 193 Земельного кодексу України), викладених у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №   910/23064/16 та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі №   916/2125/19.
З огляду на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а будь-які інші підстави касаційного оскарження ФОП Слюсаренко Л. Я. не зазначалися у поданій касаційній скарзі, колегія суддів на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Слюсаренко Л. Я. на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №   916/2125/19.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Слюсаренко Любові Ярославівни на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №   916/2125/19 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова

                                                                                                    Н. О. Багай