Справа №592/3162/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап М. М.	
Номер провадження 33/816/288/22 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника – адвоката Сапіча В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сапіча В.М. на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2022 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. 

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 20.05.2022 о 21 год. 02 хв. по вул. Ковпака в с. В.Піщане в м. Суми керував автомобілем Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився із застосуванням приладу газоаналізатор алкотестер Драгер 6810, проба позитивна 0,68 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Сапіч В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову, як необгрунтовану, та закрити дану адміністративну справу за недоведеністю вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що в матеріалах даної адміністративної справи, відсутні дані стосовно того, що алкотестер Драгер6810 № АRBF- 0423 (далі Алкотестер), яким нібито виявлено стан сп`яніння ОСОБА_1 , внесений до Державного реєстру медичної техніки, яка дозволяється для використання на території України. Адже те Свідоцтво про реєстрацію не вказаного конкретного приладу, а взагалі приладів Алкотестер моделі 6810, що було надане на запит суду Головним управлінням національної поліції України в Сумській області було дійсне тільки до 10 лютого 2015 року.
Зазначає, що на момент же його застосування при огляді на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 докази, що не тільки Алкотестер Драгер 6810 № ARBF- 0423, а і взагалі Алкотестери вказаної моделі були внесені до Державного реєстру медичної техніки дозволеної для використання на території України у справі відсутні, оскільки ці Алкотестери не мали відповідного Свідоцтва про державну реєстрацію.
Апелянт вказує, що у ОСОБА_1 проводились заміри зразків повітря, яке він видихав зі своєї ротової порожнини в Алкотестер п`ять разів, але в один і той же мундштук. При цьому перші чотири заміри не показали у мого підзахисного ніякого алкоголю,що підтверджувало його пояснення про не вживання ним в цей день алкогольних напоїв. І тільки п`ятий замір показав у повітрі з ротової порожнини ОСОБА_1 0,68 промілле, хоча з відео запису дослідженому в суді було добре видно, що навіть в результаті третього заміру, коли ОСОБА_1 набрав повні легені повітря і видихнув його в Алкотестер він не показав слідів алкоголю.
Наголошує, що такий порядок замірів зразків повітря з ротової порожнини мого підзахисного є не тільки порушенням з боку працівника патрульної поліції ОСОБА_2 вимог вищевказаних Постанови КМУ № 753 та спільного Наказу МОЗ і МВС України № 1413/27858, але і викликає обгрунтовані сумніви у правильності цих показань.
З цих причин посилання суду на те, що показання Алкотестера  про наявність у ОСОБА_1 0,68 промілле алкоголю було обґрунтовано взято за основу для складання протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП, оскільки він не оскаржував ці результати та не наполягав на проходженні огляду у медичному закладі, повністю безпідставні.
Адже за даними вищевказаних відеозаписів з одягу поліцейського , а також пояснень самого ОСОБА_1 та допитаних в суді свідків, він був незгоден з показаннями алкотестера отриманого з п`ятого заміру повітря з його ротової порожнини, оскільки стверджував, що в цей день він не вживав алкогольних напоїв і просив щоб його повезли для огляду до медичного закладу. Даний факт був підтверджений в суді як самим ОСОБА_1 , так і допитаним в суді свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були очевидцями огляду працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння. Але працівники поліції в цьому йому фактично відмовили, що було порушенням з їх боку не тільки вимог вищевказаних нормативних актів, але і додатково поставило під обґрунтовані сумніви факт наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння .

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника – адвоката Сапіча В.М., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення – це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими: 
- протоколом про адміністративне правопорушення ААБ № 241096 від 20.05.2022 (а.с. 1).
- результатом тесту № 1161 від 20.05.2022 спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810, № ARBF-0423, результат тесту 0.68 проміле (а.с. 3).
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер 6810, у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота; млява мова. Результат огляду на стан сп`яніння – 0,68 ‰. Наявна відмітка про відмову ОСОБА_1 від підпису (а.с. 4).
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського (а.с. 5).

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апелянта про неналежне використання газоаналізатора Alcotest 6810 з номером № ARBF-0423 при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з непроведенням його державної реєстрації апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція), поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Прилад електродіагностичний Alcotest 6810 зареєстрований в Україні і внесений до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10.02.2010, наданим на запит суду. Свідоцтво дійсне до 10.02.2015 (а.с. 23).
Включення газоаналізатора Alcotest 6810 у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення надало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. 
Таким чином, використання газоаналізаторів Alcotest 6810, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015 є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.
Згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016 і становить 1 рік.
Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/8829 від 19.10.2021 Газоаналізатор Alcotest 6810, № ARBF-0423 останню повірку пройшов 19.10.2021 (а.с. 25).
А тому, вищенаведене спростовує доводи захисника про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Драгер № 6810.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 під час огляду набирав повітря в груди та належним чином продував Драгер в один і той же мундштук, який повинні були кожного разу замінювати, і лише на п`ятий раз з`явився результат, спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеозаписами, з яких встановлено, що поліцейськими був зупинений автомобіль Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейський повідомив останньому, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд, на що ОСОБА_1 зазначав, що він алкогольних напоїв не вживав, вживала його мати. На місці проходити огляд відмовлявся, бажав прослідувати в медичний заклад. Вказував, що доставить мати з донькою додому, а потім поїде в медичний заклад. Згодом погодився пройти огляд. Поліцейський надав ОСОБА_1 в руки мундштук запакований до пакету, який він не міг самостійно відкрити. Після чого ОСОБА_1 надав запакований мундштук поліцейському, а сам пішов до свого автомобіля. Після того, як він повернувся поліцейський надав йому Драгер з мундштуком, який був запакований у пакет і який був знятий безпосередньо перед проходженням огляду. ОСОБА_1 обхопивши Драгер в районі кріплення мундштука рукою видихав повітря в руку, на що йому було зроблено зауваження та роз`яснено, що для того щоб пройти огляд необхідно набрати повні груди повітря, обхопити мундштук обома губами та здійснити видих в прилад. Після наступної спроби поліцейський повідомив, що прилад показує недостатню кількість повітря, привів його знову в готовність та повідомив ОСОБА_1 , що він не зможе обдурити прилад. На послідуючі спроби поліцейський робив ОСОБА_1 зауваження, щоб він видихав повітря у прилад, а не в себе. ОСОБА_1 взяв дитину на руки, яка почала плакати, зробив ще декілька спроб, за результатами останньої прилад показав результат 0.68 проміле. Після чого ОСОБА_1 заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вказував, що запах алкоголю йде від дитини. ОСОБА_5 роз`яснено права та повідомлено про розгляд справи в Ковпаківському районному суді м. Суми.
Доводи апелянта, що з пояснень самого ОСОБА_1 та допитаних в суді свідків, він був незгоден з показаннями алкотестера отриманого з п`ятого заміру повітря з його ротової порожнини, оскільки стверджував, що в цей день він не вживав алкогольних напоїв і просив щоб його повезли для огляду до медичного закладу, а даний факт був підтверджений в суді як самим ОСОБА_1 , так і допитаним в суді свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були очевидцями огляду працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння, але працівники поліції в цьому йому фактично відмовили, що було порушенням з їх боку не тільки вимог вищевказаних нормативних актів, але і додатково поставило під обґрунтовані сумніви факт наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не бере до уваги та вважає їх необгрунтоване, виходячи з наступного.
Свідок ОСОБА_4 суду першої інстанції пояснила, що вони з онукою були в гостях, а її син - ОСОБА_1 приїхав забрав їх і віз додому. По дорозі син побачив проблискові маячки і зупинився, вона сиділа на передньому пасажирському сидінні і тримала онуку на руках. Поліцейські почали казати, що син перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Син хотів їхати в медичний заклад, а потім йому дали мундштук, який він не міг сам розпакувати, поліцейський відкрив сам і дав прилад сину. Син дув у прилад правильно в один і той же самий мундштук, перші рази він нічого не показував, а потім на третій або четвертий раз прилад показав результат. Потім поліцейські відвезли їх з онукою додому, а син залишився на місці. Згодом зателефонував та сказав, що все нормально. 
Свідок ОСОБА_3 суду першої інстанції пояснив, що ввечері почув на вулиці шум біля двору та вийшов перевірити. Побачив службовий автомобіль поліції та автомобіль ОСОБА_1 . Поліцейські зупинили його та з`ясовували вживав він алкогольні напої чи не вживав. Він до них підійшов не одразу. Спочатку була розмова, щоб їхати на огляд до медичного закладу, а потім поліцейський давав ОСОБА_1 прилад. Візуально не бачив, щоб ОСОБА_1 був п`яний, запаху алкоголю від нього не чув, близько не підходив. В повсякденному житті не бачив щоб він вживав алкоголь. Мати з дитиною поліцейські відвезли додому. Бачив, як ОСОБА_1 пішов в туалет до вулиці, але як повертався не бачив. 
Крім того, поясненнями старшого інспектора СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Онищенка Ю.Ю. наданими суду першої інстанції, згідно яких під час патрулювання в с. В.Піщане був зупинений автомобіль за кермом якого перебував ОСОБА_1 . В автомобілі перебували жінка та дитина. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд. Він взяв дитину на руки, казав, що не вживає алкогольні напої, був скандал. Проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, намагався обдурити Драгер, хотів декілька разів дути. Скільки разів дув точно не пам`ятає. З результатами не погодився. В медичному закладі проходити огляд відмовився. Жінку з дитиною вони відвезли додому, а ОСОБА_1 попросився сходити в туалет, пішов у вулицю і потім побіг, колега намагався його наздогнати, але той втік. Вони чекали, але ОСОБА_1 так і не повернувся. Склали відносно нього матеріали та продовжили нести службу. Вказував, що під час проходження огляду у ОСОБА_1 питань до документів на прилад не виникало.
Надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що вони не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено? а викладена захисником Сапічем В.М. позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову  Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік – залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Сапіча В.М. на цю постанову – без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.