Справа № 131/237/22
Провадження № 22-ц/801/1588/2022
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Балтак Д. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2022 року	Справа № 131/237/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Акцент- Банк»;
відповідач: ОСОБА_1 ;
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Іллінецького районного суду від 08.07.2022 року, постановленого в приміщенні того ж суду під головуванням судді Балтака Д.О., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
вс т а н о в и в :
В березні 2022 року АТ «Акцент-Банк» (далі – Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що 12.08.2018 року ОСОБА_1 уклала договір банківського рахунку з кредитуванням , приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку (далі – Умови та Правила), шляхом підписання Анкети-Заяви , на підставі чого їй було видано платіжну картку і встановлено кредитний ліміт зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови та Правила передбачають можливість зміни кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами, які розміщені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms складає між нею та банком кредитний договір. Вказало, що Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а остання не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами за договором, в зв`язку з чим в неї виникла заборгованість, яка станом на 14.02.2022 року складає 23061,36 грн., з яких: 17544,28 грн – заборгованість за тілом кредиту, 5517,08 грн – заборгованість за відсотками. 
Просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та понесені судові витрати.
Рішенням Іллінецького районного суду від 08.07.2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 серпня 2018р. у розмірі   17 544,08 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ««Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1 887,43 грн.
В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду  в частині відмовлених позовних вимог скасувати , та ухвалити  в цій частині  нове - про задоволення цих вимог. Вказав, що суд  невірно оцінив  відсутність підпису відповідача під Умовами і правилами ,оскільки відповідач погодилась із запропонованими умовами договору, зокрема сплатою відсотків за користування кредитними коштами,  шляхом оферти ,підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил ,а також паспорт кредитування ,що передбачав умови кредитування.   Правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 не може бути прийнята судом до уваги при розгляді даної справи, оскільки у тій справі на відміну від даної йшлося, зокрема, про Тарифи, а не про паспорт споживчого кредиту. Суд не звернув увагу, що у наданому до матеріалів справи,  підписаному відповідачкою, паспорті споживчого кредиту чітко зазначена процентна ставка. Крім того, позичальник отримала кредитну карту та користувалась кредитними коштами, тому зобов`язана сплачувати процентну ставку.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається. 
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову 23061,36 грн. колегією суддів вирішено розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.
Суд встановив, що 12 серпня 2018 р. між  АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.7). За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі – 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Станом на 14 лютого 2022 року у відповідачки утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 23 061,36 грн., з яких: 17 544,28 грн. – заборгованість за кредитом; 5 517,08 грн. – заборгованість за відсотками, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за договором від 12 серпня 2018 р. (а.с. 5-6).
У анкеті-заяві ОСОБА_1 від 12 серпня 2018 р. розмір процентної ставки за простроченими відсотками не зазначений.
Крім того, у цій заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту суд виходив з того, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти у добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, що свідчить про порушення прав банку, а відтак неповернуті кошти підлягають стягненню у примусовому порядку.
Відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитом, суд виходив з того, що відповідачка не узгодила із АТ «Акцент-Банк» умови щодо нарахування процентів та процентну ставку. Зокрема, у підписаній нею анкеті-заяві, розмір відсотків не встановлений, жодних інших документів підписаних відповідачкою, якими б визначався розмір процентів за користування кредитом представником позивача не надано, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді процентів за користування кредитом.
Однак, колегія суддів не погоджується із останнім висновком суду, з наступних підстав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 526 ЦК України   зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ч. 3 ст. 2 ЦПК України зазначено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є зокрема, змагальність сторін. 
Згідно із ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема виникнення правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, а відповідач - довести обставини своїх заперечень проти вказаних позовних вимог і спростувати доводи позивача. 
Однак, ОСОБА_1 ,, будучи ознайомлена із змістом позовної заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй матеріалів позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами (а.с. 25), жодних дій по запереченню не вчиняла, обставини, на які посилався банк, не спростовувала.
Як вбачається з матеріалів справи анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписані власноручно ОСОБА_2 (а.с. 7-8).
У паспорті споживчого кредиту викладена інформація стосовно процентної ставки в розмірі 46,8 % річних (п. 4).
У розділі 6 паспорта споживчого кредиту зазначено розмір процентної ставки (7,8 % у місяць), що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту .
Отже вказані документи містять погоджену між сторонами процентну ставку за порушення зобов`язання.
Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору та паспорт споживчого кредиту ОСОБА_2 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилась з відповідними умовами кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). 
Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Отже, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками ґрунтуються на підставах узгоджених між сторонами та викладених у паспорті споживчого кредиту, а тому вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню.Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.08.2018 року, який ОСОБА_1 не оспорювала, заборгованість останньої за процентами за користування кредитом складає 5517,08 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Виходячи із зазначеного, доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» заслуговують на увагу, рішення суду в частині відмови у стягненні процентів підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 5517,08 грн
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Оскільки суд при розгляді справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог із вищезазначених підстав.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»,- задовольнити.
Рішення Іллінецького районного суду від 08.07.2022 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками ,- скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акцент-Банк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 5517,08 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акцент-Банк» 6202,5 грн. понесених судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий : С.Г. Копаничук
Судді : В.В. Оніщук
С. К. Медвецький