Справа № 463/2187/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І. 
Провадження № 33/811/1143/22                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Шийки Івана Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шийки Івана Івановича на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова  від 03 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 грн.) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн. судового збору.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення трьохмісячного строку з дня вчинення правопорушення.
Згідно з постановою судді, Громадянин ОСОБА_1 20 березня 2022 року о 18:15 год. в м.Львові, на вул. К.Левицького, керував транспортним засобом Volvo д.н.з. НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив 2.5 ПДР України.
Крім того,  ОСОБА_1 20 березня 2022 року о 18:15 год. в м.Львові, на вул. Палія, керуючи транспортним засобом Volvo д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб КІА д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п.13.3 ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  – адвокат Шийка І.І.подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова  від 03 серпня 2022 року, скасувати зазначену постанову та провадження по справі відносно  ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та передчасною з мотивів не повного врахування всіх обставин, які за змістом ст. 33 КУпАП підлягають встановленню, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, і тому постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. 
Зазначає, що керуючи 20.03.2022 о 18.15 год в м.Львові по вул. Палія транспортним засобом марки Volvo д.н.з. НОМЕР_1  водій ОСОБА_1 , не дотримався бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки КІА д.н.з.  НОМЕР_2 . Після чого,  ОСОБА_1 , щоб не блокувати рух транспорту проїхавблизько 50 метрів та припаркував свій транспортний засіб на вул. Левицького, біля свого дому. Після чого пішов додому, через кілька хвилин вийшов гуляти з собакою, до нього підійшли працівники поліції, та почали в грубій формі не преставившись вимагати документи, на що ОСОБА_1 відповів, що в нього з документів лише водійське посвідчення і технічний паспорт на транспортний засіб. 
Наголошує, що до нього підійшли працівники поліції та спровокували конфлікт, після чого склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, вказав, що дійсно він допустив зіткнення з автомобілем КІА, проте в стані алкогольного сп`яніння не перебував і пройти огляд на стан сп`яніння працівники поліції йому не пропонували. 
Стверджує, що адвокатом опитано в телефонному режимі свідка ОСОБА_2 щодо залучення йог як свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо вчинення водієм ОСОБА_1 зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки КІА д.н.з. НОМЕР_2 , він як свідок підписав всі документи, які йому дали працівники поліції, п`яним ОСОБА_1 не бачив, запаху алкоголю від водія не було, в його присутності працівники поліції не пропонували водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно водій не відмовлявся пройти тест на алкоголь. 
Вважають, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, зокрема, відсутній відеозапис з місця події, пояснення свідків, які долучені до матеріалів справи, не відповідають дійсності, а апелянт не керував транспортним засобом на момент затримання. 
В обгрунтування пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що апелянт та його захисник присутніми під час розгляду справи у суді першої інстанції та під час оголошення оскаржуваної постанови, проте в день проголошення апелянту і захиснику не було вручено копію постанови, проте в день проголошення апелянту і захиснику не було вручено копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, повний текст постанови був вручений апелянту 08.08.2022 року, що позбавило можливості у десятиденний строк оскаржити постанову, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження в один день.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Шийку І.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з апеляційної скарги захисник – адвокат Шийка І.І. не оспорює фактичних обставин справи в частині ст. 124 КУпАП.
Висновки суду в зазначеній частині ніким не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 236863 від 20.03.2020 р. (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4, 5), іншими матеріалами справи.
Так, заперечення апелянтом винуватості ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то наведені апелянтом доводи не ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Громадянин ОСОБА_1 20 березня 2022 року о 18:15 год. в м.Львові, на вул. К.Левицького, керував транспортним засобом Volvo д.н.з. НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив 2.5 ПДР України.
Як вбачається із протоколу такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.
З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , підтверджується, що 20.03.2022 р. о 18:17 год. за адресою Костя Левицького,17, вони були запрошені співробітниками патрульної поліції, в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП. В їх присутності водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння, що останні засвідчили своїм підписом.
Крім того, як вбачається із наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій ОСОБА_1 направлявся у медичний заклад для проходження відповідного медичного огляду, тобто пройти огляд на стан сп`яніння працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано, однак від проходження такого останній відмовився.
Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що відсутність відеозапису з місця події не є підтвердженням відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а посилання на те, що його вина не доведена належними та допустимими доказами суд розцінює як спосіб захисту та уникнення адміністративної відповідальності, так як факт його відмови підтверджено наведеними вище матеріалами справи, зокрема протоколами про адміністративне правопорушення, письмовим направленням на огляд та поясненнями свідків.
Відтак, апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував.
Щодо клопотання захисника – адвоката Шийки І.І. про виклик та допит апеляційним судом свідків, то такий є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 20 березня 2022 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, особою, яка притягається адміністративної відповідальності не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність його вини у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захиснка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шийки І.І. про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Шийці Івану Івановичу строк апеляційного оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова  від 03 серпня 2022 року.
Постанову судді Личаківського районного суду м.Львова  від 03 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шийки Івана Івановича – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф. Романюк