КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                        
Справа № 356/386/21                                                                                        Головуючий у 1-й інст. - Хижний Р.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/3680/2022                                                                       Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
     16 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Кулікова С.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Згурівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , з якого просило стягнути заборгованості за кредитним договором у сумі 238 006 грн 10 к., яка складається з: 206 789 грн 00 к. - заборгованість за тілом кредиту (з яких 137 789 грн  95 к. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 68 999 грн  05 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 10 132 грн 71 к. - заборгованість за нарахованими відсотками; 21 084 грн 39 к. - заборгованість за простроченими відсотками.
 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана заява № б/н від 11 червня 2018 року,відповідно до умов якої відповідач отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.
 
Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 19 липня 2021 року заборгованість становить 238 006 грн 10 к., яка складається з: 206 789 грн 00 к. - заборгованість за тілом кредиту (з яких 137 789 грн  95 к. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 68 999 грн  05 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 10 132 грн 71 к. - заборгованість за нарахованими відсотками; 21 084 грн 39 к. - заборгованість за простроченими відсотками.
 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має кредитну заборгованість, яка станом на 19 липня 2021 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 238 006 грн 10 к., яка складається з: 206 789 грн 00 к. - заборгованість за тілом кредиту (з яких 137 789 грн  95 к. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 68 999 грн  05 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 10 132 грн 71 к. - заборгованість за нарахованими відсотками; 21 084 грн 39 к. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач заборгованості не погашав, чим порушує права та інтереси позивача.
 
Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року  позов АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 11 червня 2018 року у розмірі 238 006 грн 10 к., яка складається з: заборгованості за кредитом за простроченим тілом кредиту у розмірі 206 789 грн 00 к., заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 137 789 грн 95 к., заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 68 999 грн 05 к.; заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 10 132 грн 71 к.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 21 084 грн 39 к. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, протиправність з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.
 
Вказує,  що анкета-заява містить виключно відомості про скаржника та розмір отримуваного ним доходу, інших відомостей, які свідчили про намір укладання кредитного договору або відкриття кредитної лінії скаржником в АТ КБ «ПриватБанк» анкета-заява не містить. Як і не вбачається з анкети-заяви ані суми наданого скажнику кредитного ліміту, ані розміру отриманих ним грошових коштів, ані умов кредитування, ані відомостей про видачу йому будь-якого кредитного продукту, не містить строку повернення кредиту, а тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції є неможливим.
 
Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відстутні докази, що 11 червня 2018 року ОСОБА_1 видано преміальну картку World Black Edition з кредитним лімітом 200 000 грн.
 
Зазначає, що із поданого паспорта споживчого кредиту не встановлено який саме тип кредитного продукту, сплату процентів за користування кредитними коштами ОСОБА_1 прийняті, як і не містить такої інформації вказана анкета-заява з посиланням на паспорт споживчого кредиту, як складову договору,  тому вказаний паспорт споживчого кредиту не є належним та допустимим доказом прийняття скаржником будь-яких умов кредитування.
 
Посилається на те, що в матеріалах справи міститься виписка по операціях скаржника, яка не узгоджується з наданим банком розрахунком заборгованості, з якої вбачається, що банк самостійно здійснював списання відсотків (у розмірі, який не був погоджений з ОСОБА_1 ) за користування кредитним лімітом (який самостійно та за невідомих обставин встановив), чим в свою чергу збільшував навантаження на ОСОБА_1 в частині повернення тіла кредиту, який наданий останньому не був. Фактично виписка по рахунку являє собою суцільну операцію по списанню відсотків за користування коштами, які не були надані ОСОБА_1 . При цьому списання коштів здійснювалося з декількох карт, відомості про володіння чи користування якими ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
 
Звертає увагу суду, що наведена в паспорті споживчого кредиту інформація не містить даних щодо конкретного строку кредитування (зазначено строк від 12 до 240 місяців), тоді як відповідно до довідки банку ОСОБА_1 видана кредитна картка № НОМЕР_1 строком дії до серпня 2021 року, а також картка № НОМЕР_2 строком дії до січня 2023 року (при цьому з матеріалами справи за даною картою кредитний ліміт не було встановлено), а тому вважає, що банком не доведено з якого терміну починасться прострочения виконания зобов'язання для погашения кредиту частково або у повному обсязі, враховуючи, що картки діють до серпня 2021 року та до січня 2023 року, тоді як позивач дату початку прострочення не зазначає.
 
Вказує на відсутність доказів направлення відповідачу вимог із встановленим строком виконания зобов`язань,  тому підстав для стягнення тіла кредиту та простроченого тіла кредиту немає.
 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу до суду не надав.
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не заперечував факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов висновку про виникненя між сторонами кредитних правовідносин.
 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач підписавши паспорт споживчого кредиту підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування. Виходячи з цього, суд першої інстанції не прийняв посилання сторони відповідача про те, що відповідач не розумів на який саме кредитний продукт він погоджується.
 
На підставі підписаних сторонами анкеті-заяві та паспорті споживчого кредиту суд першої інстанції встановив обов`язок щодо щомісячного погашення процентів та комісій, який відповідач не виконав, що свідчить про порушення прав позивача, тобто ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання, отже заборгованість підлягає стягненню.
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
 
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Судом першої інстанції встановлено та апеляційним судом перевірено, що 11 червня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.31).
 
В анкеті-заяві зазначено, що позичальник (відповідач у справі) згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були роздруковані ним самостійно.
 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитні картки № НОМЕР_1 зі строком дії до серпня 2021 року та  № НОМЕР_2 зі строком дії до січня 2023 року (а.с. 30).
 
Матеріали справи  містять довідки про початок карткового рахунку - 14 серпня 2018 року та зміну кредитного ліміту 08 січня 2020 року, 21 лютого 2020 року та 16 червня 2021 року кредитної картки № НОМЕР_1 строком дії до серпня 2021 року (а.с.29).
 
Відповідач користувався кредитними коштами шляхом їх зняття з кредитної картки, а також поповнював картку, про що свідчить виписка за договором  (а.с. 13-23 зворотня сторона).
 
На підтвердження обставин приєднання ОСОБА_1 до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», позивачем до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum, World Black Edition, Visa Signature, МС World Elite, Visa Infinite, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, паспорт споживчого кредиту в якому ОСОБА_1 поставив підпис, тим самим засвідчив своє ознайомлення  з умовами надання та користування кредитних карток (а.с. 35-86).
 
Отже, доводи апеляційної скарги про те що ОСОБА_1 не ознайомився із умовами обслуговування кредитних карток від 14 серпня 2018 року, отримавши картку типу World Black Edition з кредитним лімітом до 200 000 грн. є необґрунтованими.
 
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості  ОСОБА_1 станом на 19 липня 2021 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 238 006 грн 10 к, яка складається з: заборгованості за кредитом за простроченим тілом кредиту у розмірі 206 789 грн., заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 137 789 грн 95 к, заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 68 999 грн 05 к; заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 10 132 грн 71 к; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 21 084 грн 39 к (а.с. 9-9а).
 
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum, World Black Edition, Visa Signature, World Elite, Infinite, VISA Signature» і Витяг з Умов та Правил, які містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
 
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Разом із тим, враховуючи, що відповідач не надав власних належних та допустимих доказів, що спростовували  б заборгованість по кредитним картам, а з наданих банком довідок та виписки за договором № б/н станом на 20 липня 2021 року, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач активно користувався кредитними коштами шляхом їх зняття з кредитної картки, також систематично поповнював кредитні картки, суд першої інстанції обгрунтовано встановив розмір фактично отриманих і використаних позичальником коштів, які не були повернуті кредитору в добровільному порядку.
 
На відміну від кредитних договорів, за якими загальний розмір кредиту надається відразу (одноразово), в договорі про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку (за яким позичальник має можливість використовувати ліміт частинами з правом подальшого використання вільного залишку ліміту, а у разі повного повернення коштів до закінчення строку кредитування - повторно отримати кредит (зняти кошти) або його частину в межах ліміту), розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені, а тому сукупна сума всієї заборгованості за тілом кредиту може включати в себе заборгованість за частиною кредиту, строк сплати якої не закінчився (поточне тіло кредиту), та/або заборгованість за частиною кредиту, яка не була повернута в обумовлений термін (прострочене тіло кредиту).
 
В матеріалах справи містяться, крім анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, довідка про видачу кредитної картки, виписка про рух коштів по рахунку позичальника, де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами, та підтверджується часткове повернення позичальником кредитних коштів (а.с. 13-30). Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником преміальної картки «World Black Edition» та погодження ним умов кредитування визначених у паспорті споживчого кредиту.
 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 погодився з розміром відсотків, які визначені сторонами у паспорті споживчого кредиту.
 
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит.
 
Згідно ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
 Отже, доводи апеляційної скарги, що у вказаному паспорті споживчого кредиту, що міститься в матеріалах справи, не зазначено тип кредитного продукту, сплату процентів за користування кредитними коштами та не є належним та допустимим доказом прийняття скаржником будь-яких умов кредитування є необґрунтованими та спростовується умовами паспорта споживчого кредита.
 
ОСОБА_1 , не спростовував доказами відповідно до приписів  статей 76-78 ЦПК України відсутність заборгованості як за тілом кредиту, так і за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами,  тому доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем колегія суддів вважає необґрунтованими.
 
У справі № 284/157/20 Верховний Суд зауважив, що суди не звернули уваги на наявний у матеріалах справи підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Ураховуючи наведене, суди у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України не врахували те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.
 
Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
   За встановлених обставин, доводи апеляційноїскарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
 
     Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає  підстав для скасування.
 
Керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
          Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
 
Рішення Згурівського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.       

              Головуючий            

              Судді