ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 грудня 2022 року           справа №200/9856/21 

                                                                                                                      м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., 
секретар судового засідання - Меркулова К.С.,
за участю: представника позивача - Жуковської Т.Р.
представника відповідача - Линника Я.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі  № 200/9856/21 (головуючий І інстанції Грищенко Є.І., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Жуковської Тетяни Романівни в інтересах ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, стягнення сум,-

                                          В С Т А Н О В И В :

Жуковська Т.Р. в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач), в якому, з урахуванням  заяви про уточнення позовних вимог, просила: визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу  «ПЛАНЕР» № 43825 від 4 липня 2014 року у період з 7 квітня 2020 року по 9 лютого 2021 року; стягнути за період з 21 листопада 2014 року по 9 лютого 2021 року суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 249 736,01 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 36 083,65 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського владу  «ПЛАНЕР» № 43825 від 4 липня 2014 року у період з 7 квітня 2020 року по 27 січня 2021 року включно; стягнуто з відповідача на користь позивача суму інфляційних збитків за прострочення грошового зобов`язання за період з 21 листопада 2014 року по 27 січня 2021 року в розмірі 249 240,20 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 35 845,53 грн.; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт вважає, що суд неправомірно звільнив позивач від сплати судового збору за подання позову у цій справі. Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц, апелянт зазначив, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з Фонду інфляційних витрат за несвоєчасне відшкодування гарантованої суми, оскільки у спірних правовідносинах Фонд є суб`єктом владних повноважень і майнові відносини між сторонами засновані на адміністративному підпорядкуванні, тому ст. 625 ЦК України на ці відносини не поширюється. За змістом Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на Фонд та уповноважену особу Фонду не покладається відповідальність за невиконання банками, які були стороною у договірних відносинах із вкладниками, їх грошових зобов`язань поза межами дії договорів вкладів.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/9856/21, однак листом від 24.10.2022 року суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа знаходиться в приміщенні суду у м. Слов`янську, де ведуться активні бойові дії. Також повідомлено, що електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
Листом від 19.08.2022 року № 2097/0/2-22 Верховний Суд на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає.
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
Також, у вказаному листі Верховний Суд щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначив, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 року № 15-14040/18, від 13.09.2018 року № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему «Електронний суд» матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018 року. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Таким чином, наявність електронних копій матеріалів судової справи, паперовий примірник якої фактично втрачено, не є підставою для визнання судового провадження втраченим, а тому електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі «Електронний суд» у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
4 липня 2014 року між ПАТ «КБ «УФС» (Банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір банківського вкладу № 43825. Відповідно до умов договору Банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000 грн. у тимчасове користування на строк до 5 серпня 2014 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому п. 1.2 цього договору.
На виконання умов договору позивачем на депозитний рахунок № 26305001000006.5539 внесено 190 000 грн., про що свідчить квитанція банку № ТR.58123.560.323 від 4 липня 2014 року.
На підставі постанови правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14 серпня 2014 року прийнято рішення за № 69 про запровадження з 15 серпня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС». 
Постановою правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «УФС».
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі № 826/3237/15 скасовано у частині вирішення позовних вимог щодо визнання нечинним (неправомірним) рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо визнання нікчемним договору № 43825 банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 04 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1 ; визнання неправомірними дій Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо визнання договору № 43825 банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 04 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1 , нікчемним, та закрито провадження у цій частині позовних вимог.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року скасовано у частині відмови у позові щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо невнесення інформації про ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду внести інформацію про вкладника до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів та прийнято у цій частині нову постанову. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо невнесення інформації про ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. внести інформацію про вкладника до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, та надати її до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року залишено без змін.
На виконання зазначеного судового рішення, ПАТ «КБ «УФС» надав до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 200/12004/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1  до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, бездіяльності та стягнення гарантованої суми відшкодування коштів задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43825 від 4 липня 2014 року в розмірі 193 144,63 грн. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43825 від 4 липня 2014 року в розмірі 193 144,63 грн. В інший частині позовних вимог відмовлено.
Постановою державного виконавця від 24 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61901387 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача  гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43825 від 4 липня 2014 року в розмірі 193 144,63 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі № 200/5327/20-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови, задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.05.2020 ВП № 61901387 про повернення виконавчого документа стягувачу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 200/12004/19-а заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року  у справі № 200/12004/19-а. Попереджено керівника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідального за виконання рішення, про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.
Відповідно до платіжного доручення від 28 січня 2021 року грошові кошти у розмірі 193 144,63 грн. були перераховані фондом на рахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
9 лютого 2021 року на картковий рахунок позивача були зараховані кошти у розмірі 193 144,63 грн., що підтверджується випискою з банку.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України від 23.02.2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI). Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
За п. 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 4452-VI  законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно п. 6 ч. 1 статті 2 Закону № 4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
За п. 16 ч. 1 статті 2 Закону № 4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 36 Закону № 4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.
Згідно ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
За ч. 1 ст. 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною цієї ж статті закону, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення; рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI закріплено: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількостівкладівв одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
За ст. 27 Закону № 4452-VI  уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх йоговкладіву банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Згідно ч. 5 статті 45 Закону № 4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.
Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Вказану правову позицію висловив Верховний Суд України у справі за № 6-1123 цс16, постанова від 13.06.2016 року.
Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач своїми діями щодо несвоєчасного повернення коштів за спірним договорами порушує застереження, визначені ЦК України щодо належного та добросовісного виконання грошового зобов`язання, адже чинним законодавством передбачено, що у разі невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.
Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За ч. 1  статті 11 ЦК  України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно  статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) або на інших підставах, передбачених законодавством України.
До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо, які мають бути виражені у грошових одиницях.
Таким чином, з огляду на зміст частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Водночас за результатами розгляду цієї справи, встановлено відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та суб`єктом владних повноважень, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.
За ст. 1 ЦК України  цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновок, що Фонд у цих відносинах є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями, отже є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
У цьому випадку в спірних правовідносинах Фонд виступає суб`єктом владних повноважень, і майнові відносини між сторонами засновані на адміністративному підпорядкуванні, з огляду на що положення статті 625 ЦК України на ці відносини не поширюються.
Водночас слід відзначити, що боржником за договором банківського вкладу з позивачем є саме Банк, а не Фонд чи його уповноважена особа.
Уповноважена особа призначається у процедурі запровадження тимчасової адміністрації та/або ліквідації банків як процедур виведення неплатоспроможних банків з ринку у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.
За змістом положень Закону № 4452-VI на Фонд та уповноважену особу Фонду не покладається відповідальність за невиконання банками, які були стороною у договірних відносинах із вкладниками, їх грошових зобов`язань поза межами дії договорів вкладів.
При вирішенні цієї справи колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц відповідно до змісту якої у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів дійшла про відсутність порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прав позивача станом на дату розгляду вказаного спору, а тому позовні вимоги про стягнення з Фонду інфляційних збитків, пені, 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання задоволенню не підлягають.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені позову.
Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, неправильно вирішив справу, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у  задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 195, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 200/9856/21 за позовом Жуковської Тетяни Романівни в інтересах ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, стягнення сум - скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позову Жуковської Тетяни Романівни в інтересах ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, стягнення сум - відмовити.
Повний текст постанови складений 7 грудня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                Е.Г. Казначеєв

                                                                                                        Г.М. Міронова