Постанова 
Іменем України 
 
09 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 686/28291/21
провадження № 61-3759св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Деражнянська міська рада Хмельницької області, Комунальне некомерційне підприємство «Деражнянська міська багатопрофільна лікарня» Деражнянської міської ради Хмельницької області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Деражнянської міської ради Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2022 року у складі судді Мазурок О. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 березня 2022 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Деражнянської міської ради Хмельницької області (далі - Деражнянська міська рада, міська рада), Комунального некомерційного підприємства «Деражнянська міська багатопрофільна лікарня» Деражнянської міської ради (далі - КНП «Деражнянська МБЛ», підприємство, лікарня) про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Обґрунтовуючи позов, вказував, що з 1988 року працював лікарем КНП «Деражнянська МБЛ», а з лютого 2000 року до 08 листопада 2021 року - очолював підприємство.
 
05 листопада 2021 року, перебуває у відпустці без збереження заробітної плати 
у зв`язку із сімейними обставинами як інвалід ІІ групи, про що упродовж 
03 та 04 листопада 2021 року неодноразово попереджував заступника Деражнянського міського голови під час телефонних розмов, він поїхав 
до м. Вінниці в особистих справах та водночас з виробничих питань.
 
08 листопада 2021 року міський голова звернувся до нього з вимогою пояснити відсутність на робочому місці 05 листопада 2021 року.
 
У цей же день голова Деражнянської міської ради, його заступники та юрист запропонували йому ознайомитись під підпис із розпорядженням міського голови від 08 листопада 2021 року про його звільнення з посади головного лікаря за прогул.
 
Посилаючись на те, що у день звільнення його не ознайомили з актом відсутності на робочому місці, цей акт не було додано до розпорядження про звільнення і він отримав його лише 22 листопада 2021 року, вказуючи, що прогул він не вчиняв, у зв`язку з чим вважає звільнення за прогул незаконним, позивач просив скасувати розпорядження Деражнянського міського голови 
від 08 листопада 2021 року № 251/02.02-05 про звільнення його з посади головного лікаря КНП «Деражнянська МБЛ» за прогул відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України; поновити його на посаді головного лікаря; стягнути з КНП «Деражнянська МБЛ» середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням різниці посадових окладів та утримання з цих сум передбачених законом податків і обов`язкових платежів при їх виплаті, 
а також стягнути з Деражнянської міської ради 50 000,00 грн на відшкодування завданої йому моральної шкоди.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 березня 2022 року, позов задоволено частково.
 
Скасовано розпорядження Деражнянського міського голови від 08 листопада 2021 року № 251/02.02-05 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КНП «Деражнянська МБЛ» за прогул відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.
 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря КНП «Деражнянська МБЛ».
 
Стягнено з КНП «Деражнянська МБЛ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових платежів 
у розмірі 251 988,54 грн.
 
Стягнено з Деражнянської міської ради на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Ухвалюючи рішення в частині поновлення на роботі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав, що у відповідача не було підстав для звільнення ОСОБА_1 за прогул 05 листопада 2021 року, оскільки в цей день він на підставі особистої заяви і згідно з наказом перебував у відпустці без збереження заробітної плати і трудове законодавство не порушив.
 
При цьому суд виходив із того, що накази КНП «Деражнянська МБЛ» 
від 04 листопада 2021 року № 117-к про надання відпустки ОСОБА_1 
та від 08 листопада 2021 року № 119-к про внесення змін до наказу 
від 04 листопада 2021 року № 117-к не оспорювалися у встановленому порядку, є чинними і їх правомірність не є предметом спору у цій справі, а отже доводи відповідача про порушення ОСОБА_1 умов контракту від 29 серпня 
2019 року, що виявились у непогодженні відпустки з Органом управління (Деражнянською міською радою) не мають значення для вирішення цього спору
 
Поновивши позивача на роботі, суд також дійшов висновку про стягнення 
з КНП «Деражнянська МБЛ» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також, керуючись статтею 237-1 КЗпП України, вважав 
за необхідне стягнути з Деражнянської міської ради 5 000,00 грн 
на відшкодування моральної шкоди.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У квітня 2022 року Деражнянська міська рада, від імені якої діє Керницька О. В., подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 березня 2022 року 
і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
У касаційній скарзі Деражнянська міська рада вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права.
 
Також особа, яка подала касаційну скаргу, посилається на неправильне застосування статей 40, 147, 147-1 КЗпП України та статті 25 Закону України «Про відпустки» за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме у випадку оскарження розпорядження про звільнення з роботи за умови наявності наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати, якщо такий наказ виданий 
з порушенням умов контракту.
 
Вважає, що суди застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 463/3091/15 (провадження № 61-32076св18).
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 вказує на безпідставність 
її доводів, вважає, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального права, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що згідно зі статутом КНП «Деражнянська МБЛ» є закладом охорони здоров`я - комунальним некомерційним підприємством, що надає вторинну (спеціалізовану) медичну допомогу.
 
03 лютого 2000 року ОСОБА_1 призначений на посаду головного лікаря КНП «Деражнянська МБЛ». 
 
Відповідно до пенсійного посвідчення від 20 листопада 2014 року № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання.
 
29 серпня 2019 року між Органом управління майном в особі голови Деражнянської районної ради та ОСОБА_2 укладено контракт 
як з керівником КНП «Деражнянська МБЛ» на строк до 1 вересня 2024 року.
 
Відповідно до підпункту 20 пункту 2.2 контракту, укладеного 29 серпня 2019 року з ОСОБА_1 як з керівником КНП «Деражнянська МБЛ», керівник закладу зобов`язаний погоджувати з Органом управління майном свої відпустки, закордонні відрядження та відрядження в межах України, а також невідкладно інформувати Орган управління майном про свою тимчасову втрату працездатності.
 
Пунктом 2.2 контракту передбачено, що Орган управління має право вимагати від керівника лікарні дострокового звіту про свою діяльність, звільняти керівника у разі закінчення строку дії контракту - за заявою керівника, а також 
у випадку порушення ним вимог законодавства та умов контракту та в інших випадках, передбачених законодавством.
 
Відповідно до пункту 1.3 статуту від 14 січня 2021 року власником майна 
КНП «Деражнянська МБЛ» є Деражнянська міська територіальна громада. Органом управління КНП «Деражнянська МБЛ» є Деражнянська міська рада. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Органу управління майном.
 
Згідно з пунктом 9.2 статуту поточне керівництво підприємством здійснює керівник, який призначається на посаду та звільняється з посади Деражнянським міським головою шляхом укладення контракту на конкурсній основі.
 
03 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до КНП «Деражнянська МБЛ» заяву про надання йому відпустки тривалістю один календарний день 
05 листопада 2021 року без збереження заробітної плати.
 
Наказом КНП «Деражнянська МБЛ» від 04 листопада 2021 року № 117-к ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати загальною тривалістю один календарний день 05 листопада 2021 року у зв`язку з сімейними обставинами.
 
Наказом КНП «Деражнянська МБЛ» від 08 листопада 2021 року № 119-к внесено зміни до наказу від 04 листопада 2021 року № 117-к ОСОБА_1 : надано відпустку без збереження заробітної плати загальною тривалістю один календарний день 05 листопада 2021 року у зв`язку з сімейними обставинами, 
а саме з інвалідністю, та визначено особу, яка буде виконувати обов`язки директора у його відсутність.
 
Розпорядженням Деражнянського міського голови від 08 листопада 2021 року про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 звільнено 
з посади головного лікаря КНП «Деражнянська МБЛ» 08 листопада 2021 року відповідно до пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України 
за прогул без поважної причини. Підстава - акт про відсутність працівника 
на робочому місці від 05 листопада 2021 року.
 
Наказом КНП «Деражнянська МБЛ» від 08 листопада 2021 року № 258 ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря КНП «Деражнянська МБЛ» на підставі розпорядження Деражнянського міського голови А. Ковпака 
від 08 листопада 2021 року № 251/02.02-05.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод 
чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
В ухвалі Верховного Суду від 25 травня 2022 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
У цій справі до суду з позовом про поновлення на роботі звернувся керівник комунального підприємства, що обіймав посаду та виконував обов`язки 
на підставі укладеного між ним та Органом управління контрактом, якого звільнено з посади за прогул без поважних причин.
 
Відповідач у справі - Орган управління, заперечуючи проти позову, посилався 
на те, що позивач як керівник комунального підприємства допустив порушення трудової дисципліни, вчинивши прогул, оскільки не надав доказів правомірності відсутності на робочому місці. Крім того відповідач стверджував, що позивач, порушуючи умови контракту, не узгодив з ним відпустку без збереження заробітної плати.
 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір 
до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності 
на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
 
Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується 
в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
 
Аналіз вказаних норм трудового законодавства дає підстави для висновку, 
що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується у разі грубого порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу, тобто відсутності на робочому більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, а отримання від працівника пояснень, зокрема щодо відсутності на робочому місці протягом більше ніж трьох годин є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
 
Таким чином, правова оцінка прогулу як дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі 
з урахуванням письмового пояснення працівника та встановлення поважності причин його відсутності на робочому місці протягом трьох годин.
 
У цій справі встановлено, що  ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 
05 листопада 2021 року і він цього не заперечував.
 
Також встановлено, що наказом від 04 листопада 2021 року № 117-к 
із внесеними до нього змінами наказом від 08 листопада 2021 року № 119-к, ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати загальною тривалістю один календарний день 05 листопада 2021 року в зв`язку 
з сімейними обставинами, а саме з інвалідністю, та визначено особу, яка буде виконувати обов`язки директора у його відсутність.
 
Оскільки наказ від 04 листопада 2021 року № 117-к із внесеними до нього змінами наказом від 08 листопада 2021 року № 119-к, є чинним, його дійсність 
не оспорювалась, тому колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивач прогулу не вчиняв.
 
З огляду на вказане не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, 
що позивач вчинив грубе порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу.
 
Доводи міської ради про обов`язковість погодження відпустки з Органом управління також не можуть бути підставою для визнання звільнення позивача законним з огляду на таке.
 
Так, дійсно згідно з контрактом, укладеним 29 серпня 2019 року 
з ОСОБА_1 як з керівником КНП «Деражнянська МБЛ», керівник закладу зобов`язаний погоджувати з Органом управління майном свої відпустки, закордонні відрядження та відрядження в межах України, а також невідкладно інформувати Орган управління майном про свою тимчасову втрату працездатності.
 
Орган управління має право вимагати від керівника лікарні дострокового звіту про свою діяльність, звільняти керівника у разі закінчення строку дії контракту - за заявою керівника, а також у випадку порушення ним вимог законодавства 
та умов контракту та в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 
2.2 контракту).
 
Отже, використання права на відпустку тривалістю один календарний день 
без збереження заробітної плати без погодження з Органом управління 
не є порушенням норм трудового законодавства, а є порушенням умов контракту, проте позивача у цій справі було неправомірно звільнено 
за порушення трудового законодавства, якого не було, а не за порушення умов контракту, тому колегія суддів вважає відповідні доводи касаційної скарги безпідставними.
 
Спростовуючи доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, 
а саме статей 40, 147, 147-1 КЗпП України та статті 25 Закону України 
«Про відпустки» у разі оскарження розпорядження про звільнення з роботи 
за умови наявності наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати, якщо такий наказ виданий з порушенням умов контракту слід зазначити таке.
 
У постанові від 18 жовтня 2021 року у справі № 357/11936/18 (провадження 
№ 61-13699св20) Верховний Суд погодився з мотивами апеляційного суду про неправомірність звільнення позивача, оскільки в тексті наказу про його звільнення не зазначено підставу для звільнення відповідно до контракту; відповідач не довів вчинення позивачем порушень як підстави для звільнення його з роботи шляхом розірвання контракту відповідно до підпункту «а» пункту 5.3 контракту: у випадку систематичного виконання із порушенням чинного законодавства керівником обов`язків, покладених на нього законодавством України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, статутом, типовим положенням, положенням про відділення, нормативно-правовими 
та розпорядчими актами фонду, наказами управління та цим контрактом. 
 
Тобто, Верховний Суд дійшов висновку, що визначальним для визнання звільнення законним за будь-яких умов є доведення вчинення порушення законодавства.
 
У справі, що переглядається, позивач був звільнений за порушення трудового законодавства, а не за порушення умов контракту. При цьому позивач довів відсутність порушення з його боку трудового законодавства. Підставою позову було визнання незаконним звільнення за прогул, а не за порушення умов контракту. Ці підстави є самостійними для звільнення.
 
Отже, Верховний Суд послідовно висловлює правову позицію про те, 
що по перше, правова оцінка дисциплінарного проступку у вигляді прогулу здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі 
з урахуванням письмового пояснення працівника (постанова Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 369/9301/18 (провадження № 61-7262св19)), 
а по друге, у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 206/52351/16-ц (провадження № 61-3724зпв18) Верховний Суд дійшов висновку про те, 
що навіть звільнення на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України (за порушення умов контракту) має відбуватися з дотриманням вимог законодавства про працю, а саме пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, а передбачені трудовим контрактом підстави для його розірвання 
є безумовними й незалежними від будь-яких об`єктивних чи суб`єктивних чинників за умови, що такі підстави є додатковими і законодавством 
не передбачені. 
 
Тобто звільнення працівника, з яким укладено контракт, має проводитись 
з дотриманням вимог законодавства про працю.
 
Доводи касаційної скарги про застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі 
№ 463/3091/15 (провадження № 61-32076св18), на увагу не заслуговують, оскільки ухвалені у цій справі рішення не суперечать цим висновкам.
 
Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права, вони містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів попередніх інстанцій, зокрема апеляційного суду, який належним чином їх спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини 
та переоцінювати докази.
 
Суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Деражнянської міської ради Хмельницької області залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 березня 
2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Є. Червинська