УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року
м. Київ
Справа № 678/188/21
Провадження № 51 - 2921 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_2.,
суддів                        ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_5. на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року,
встановив:
Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2022 року, залишеним без зміни ухвалою Хмельницького апеляційного суду від                            21 червня 2022 року, ОСОБА_1 засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки 6 місяців. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки  6 місяців і на нього покладено відповідні обов`язки.
У спільній касаційній скарзі порушується  питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України. 
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначено про невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі в наслідок суворості, проте не конкретизується така позиція з врахуванням вимог ст. 414 КПК України. 
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Зі змісту  касаційної скарги вбачається, що засуджений та його захисник просять скасувати ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, разом з тим, як вбачається із вступної та мотивувальної частини касаційної скарги, оскаржується і вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 , проте жодної вимоги не зазначено, у зв`язку із чим касаційну скаргу в цій частині також необхідно уточнити чи відповідним чином обґрунтувати.
Крім того, з доданих до касаційної скарги судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 не пред`являлося обвинувачення за ст. 125 ч. 1 КК України, а тому зазначену неточність слід виправити.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
постановив:
Залишити спільну касаційну скаргузасудженого ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_5. без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_1 та захиснику ОСОБА_5 п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	ОСОБА_4