ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року	Львів	Справа № 260/4154/21 пров. № А/857/14904/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                        Носа С. П.; 
суддів –                                                             Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;
за участю секретаря судового засідання   –  Кушик Ю.Т.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року у справі № 260/4154/21 (головуючий суддя Луцович М.М., м. Ужгород) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в Ужгородський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення виконавчого збору від 02.08.2021 ВП №53415133 та від 20.02.2017 ВП №53415133.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 16.02.2017 року відкрито виконавче провадження №53415133, згідно виконавчого листа № 308/3138/13-ц від 06.10.2014 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/3138/13-ц. 20.07.2017 року в межах виконавчого провадження №53415133 Ужгородським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області винесено постанову ВП №53415133 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 . Відповідач прийнявши постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2021 у ВП№53415133, цього самого дня виніс постанову про стягнення виконавчого збору в межах ВП № 53415133, в процесі виконання виконавчого листа №308/3138/13-ц, виданого 06.10.2014 року Ужгородським міськрайонним судом. Позивачка вважає, що наявність постанови про стягнення виконавчого збору від 02.08.2021 року створює умови для стягнення з неї подвійної суми виконавчого збору.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.09.2022 року адміністративний позов в частині позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору №53415133 від 20.02.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов - залишено без розгляду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Заньковецької, буд. 10,м. Ужгород,88000, код ЄДРПОУ 35045459) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року, та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 05.01.2017 року) передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.02.2017 року) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
28.08.2018 року набув чинності Закон № 2475-УІІІ від 03.07.2018, яким було внесено зміни до статті 27 Закону № 1404-VIII з урахуванням яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Таким чином, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав -10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.
Апелянтка взявши до уваги зазначені вище норми законодавства дійшла до висновку, що при винесенні постанови від 20.02.2017 року про стягнення виконавчого збору - державний виконавець мав і повинен був виконати обов`язок щодо правових підстав стягнення та визначення суми виконавчого збору, саме з врахуванням положень статті 27 Закону №1404-VIII в редакції, яка була чинною на момент відкриття виконавчого провадження 16.02.2017, та визначала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, тому наявність постанови ВП №53415133 від 02.08.2021 року про стягнення виконавчого збору створює умови для стягнення подвійної суми виконавчого збору. 
Скаржник ОСОБА_1 вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати приписи статті 27 Закону № 1404- VIII у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, тобто в період існування заборгованості позивача, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону № 1404- VIII, що суперечить статті 58 Конституції України.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.
Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, Ужгородським міськрайонним судом було видано виконавчий лист по цивільній справі № 308/3138/13-ц від 06.10.2014 року, яким суд вирішив: «Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий номер 2110100000:42:001:0092, розташовану в АДРЕСА_2 , з усіма приналежностями, в т.ч. об`єктами як завершеного, так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать ОСОБА_1 на праві власності, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» (м. Ужгоород, вул. Корзо, 15, р/р НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», МФО 312356, код 09312190) в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 80409 від 04.09.2008 р. в розмірі 33 392,08 доларів США, з яких 20 998,67 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 387,89 доларів США - відсотки за користування кредитом, 749,18 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 256,34 долари США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні піни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».
16.02.2017 року Ужгородським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області було відкрито виконавче провадження № 53415133 про примусове виконання виконавчого листа №308/3138/13-ц від 06.10.2014 року.
20.02.2017 року в межах ВП №53415133 Ужгородським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області винесена постанова про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі: 3 339,20 долари США.
26.02.2018 року відбулися електронні торги з реалізації земельної ділянки площею 0,09 га, кадастровий номер: 2110100000:42:001:0092, розташованої в АДРЕСА_2 .
19.03.2018 року Ужгородським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області видано Акт реалізації предмета іпотеки, затверджений керівником відповідного відділу виконавчої служби, відповідно до якого предмет іпотеки, а саме: лот №210797, земельна ділянка площею 0,09 га, кадастровий номер: 2110100000:42:001:0092, розташовану в м. Ужгород, вул. Верховинська, поз. 3 «а» - було реалізовано.
02.08.2021 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53415133, з виконання виконавчого документа, а саме: виконавчого листа №308/3138/13, виданого 06.10.2014 року, у зв`язку з тим, що коштів від реалізації заставного майна недостаньо для задоволення вимог стягувача, керуючись вимогами п. 15 ч. 1 ст.39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".
Також, 02.08.2021 року Ужгородським міським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову ВП №534151333 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 2001,11 дол. США
04.08.2021 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 66371987 з виконання постанови ВП №534151333 від 02.08.2021 року про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору в сумі 2001,11 дол. США (а.с. 12).
Суд першої інстанції при вирішенні даного спору дійшов до висновку, що підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 15 частини першої статті 39 цього Закону. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.
Оскільки відповідачем було закінчено виконавче провадження на підставі п.15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2021 року ВП №53415133, відтак суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем було правомірно, на виконання вимог ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову від 02.08.2021 року ВП №53415133 про стягнення з позивача виконавчого збору.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII(далі Закон № 1404-VIII) є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. 
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53415133 від 16.02.2017), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Приписами ст. ст. 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
Частиною 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, внесені зміни до ст. 27 Закону № 1404-VІІІ.
З урахуванням наведених змін, за змістом ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Під час прийняття оскаржуваної постанови ВП №53415133 від 02 серпня 2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 2001,11 долар США, державний виконавець встановив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка підлягає примусовому стягненню, поверненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Тобто, сума виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, була визначена, виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII.
Відповідно до вимог ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Відтак, колегія звертає увагу на те, що положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка набула чинності після 28 серпня 2018 року (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.
Враховуючи вказані норми законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 .
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що частиною 2 ст. 27  Закону № 1404-VIII (на час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 20.02.2017) встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Вказана норма зазнала змін, згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, та відповідно в ній визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За таких обставин, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника, з урахуванням положень ст. 27 Закону № 1404-VIII у відповідача були відсутні правові підстави приймати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.08.2021 у виконавчому провадженні ВП №53415133, і як наслідок відповідно є протиправною та підлягає скасуванню.
Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта щодо пропуску строку оскарження постанови Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про стягнення виконавчого збору від 20.02.2017 року ВП№53415133, оскільки Закарпатський окружний адміністративний суд розглянув питання пропуску строку оскарження постанови про стягнення виконавчого збору від 20.07.2017 року ВП№53415133 та ухвалою від 09 вересня 2022 року залишив без розгляду в цій частині адміністративний позов. 
Суд апеляційної інстанції, з матеріалів справи встановив, що апелянт ОСОБА_1 ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року не оскаржує, тому підстав для розгляду доводів апелянта в частині пропуску строку оскарження постанови Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про стягнення виконавчого збору від 20.02.2017 року ВП№53415133 немає.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, із прийняттям постанови про задоволення вимог про визнання протиправною та скасування постанову ВП №53415133 від 02.08.2021 про стягнення виконавчого збору.
Керуючись статтями 229 ч. 4, 241, 250, 287, 272, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року у справі № 260/4154/21 – скасувати, прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову Ужгородського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення виконавчого збору ВП №53415133 від 02.08.2021.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року.