Справа № 308/4639/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17.10.2022                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/451/21 за апеляційною скаргою захисника – адвоката Лещинець Л.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2021.
       Цією постановою:
        ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце проживання АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на 01 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268985 від 04.04.2021 та постанови судді від 09.06.2021 вбачається, що ОСОБА_1  04.04.2021 о 04 год. 23 хв. в м.Ужгороді, вул.8-го Березня,30, керував транспортним засобом «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі захисник – адвокат Лещинець Л.В. просить постанову судді від 09.06.2021 щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи,  внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено поверхово. ОСОБА_1 не вчиняв інкримінованого йому правопорушення та не керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується результатом проведеного з його ініціативи огляду на стан наркотичного сп`яніння, де зафіксованого негативний результат. ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, та бажав такий пройти за умови присутності під час проведення огляду захисника, натомість працівники поліції висловили незгоду та повідомили, що не будуть чекати адвоката. Процедура проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння здійснена з порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак 
-2-
алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015. Просить врахувати, що наявні у справі пояснення свідків не є належними доказами, оскільки являють собою лише заздалегідь надруковані бланки з підписами свідків. Щодо відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, то такі на думку захисника також не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не містять безперервного запису та більше того на жодному з них не зафіксовано відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, також не зафіксовано присутність свідків під час такої відмови, натомість з відеозаписів вбачається, що останній висловлював бажання пройти відповідний огляд. ОСОБА_1 не роз`яснювали права, передбачені ст.268 КУпАП. Сукупність наведених порушень, допущених працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, на його думку, виключають відповідальність ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лещинець Л.В., неявка яких з урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Лещинець Л.В. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи тричі відкладався за клопотаннями захисника – адвоката Лещинець Л.В., а саме: 02.09.2021, 17.01.2022, 23.06.2022. 
Апеляційний суд зауважує, що переважна більшість клопотань захисника - адвоката Лещинець Л.В. про необхідність відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_1 , обґрунтовані його зайнятістю в інших судових засіданнях, при цьому жодного разу захисник не надав належних доказів, які б підтверджували вказані обставини. Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лещинець Л.В. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лещинця Л.В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
       Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

-3-

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
       З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 04.04.2021 о 04 год. 23 хв. в м.Ужгороді, вул.8-го Березня,30, керував транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.        Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.

-4-

       Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вина останнього у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
       Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268985 від 04.04.2021, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04.04.2021, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння. 
 
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
 
       При розгляді справи, апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак наркотичного сп`яніння, окрім інших, віднесено: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_5 .
       Тому, в інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що т.в.о. командира взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області сержант поліції Галатиба М.Ю. була упередженою при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в неї були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла в межах наданих їй повноважень, протокол нею складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
       При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.
       Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
       Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Лещинець Л.В. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
       Доводи захисника про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП щодо порядку огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
       Порядок проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплений у ст.266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, 

-5-

розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, з послідуючими змінами і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і безпосередньо проведення такого огляду.
       Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп’яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. При цьому необхідно зазначити, що норми чинного законодавства щодо процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і проведення такого огляду не передбачають обов`язковості дотримання якоїсь черговості у його проходженні і мають лише визначені обмеження, пов`язані виключно зі специфікою стану певного сп`яніння.
       Таким чином ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння виключно у закладі охорони здоров`я, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки транспортного засобу, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
       Апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про визнання неналежними доказами письмові пояснення свідків  ОСОБА_3  та ОСОБА_4  на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, через те, що вони не були присутні та з огляду на форму таких пояснень, позаяк унесення таких свідчень у заздалегідь виготовлені бланки не суперечить вимогам законодавства. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній хоча і не відмовляється, однак його дії не свідчать про готовність пройти такий огляд. Такі дії працівник поліції обґрунтовано 

-6-

трактував як відмову від проходження особою огляду на стан сп`яніння, роз`яснив наслідки такої відмови особі у присутності свідків. Про те, що увказаних свідків, були підстави для обмови ОСОБА_1 , під час розгляду справи не встановлено, оскільки, вказані показання свідків є узгодженими не тільки між собою, а й з даними, що об`єктивно зафіксовані на відеозаписах з нагрудних реєстраторів патрульних поліції. 
       До того ж вказані пояснення не є єдиними доказами та відповідають обставинам, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою. В той же час, необхідно зазначити про те, що захисником не додано доказу, який би ставив під сумнів пояснення зазначених свідків та обставини викладені у протоколі.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП в редакції, яка діяла нас вчинення правопорушення, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Отже, залучення свідків в обов`язковому порядку здійснюється тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. В даному випадку поліцейськими здійснювався відеозапис проведення огляду.
       Відсутність в матеріалах справи безперервної відеофіксації з боді-камер поліцейських, не ставить під сумнів законність і обґрунтованість висновку суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ні правопорушником, ні його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги щодо порушення поліцейським порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст.266 КУпАП, апеляційному суду надано не було.
       Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що за результатами пройденого з власної ініціативи медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та відображення у протоколі медичного огляду на стан сп`яніння №386 від 04.04.2021, за яким у ОСОБА_1 станом на 17 год. 25 хв. ознак сп`яніння не виявлено, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки останній притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у такого сп`яніння. 
       При цьому, слід зазначити, що проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом, а відмова від проходження такого незалежно від підстав – становить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, у випадку, коли особа відмовилась пройти такий огляд на вимогу поліцейського вона мала право самостійно пройти такий огляд, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння, що є підставою для його проведення.
Відповідно до ч.ч.4,5 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
-7-
Однак, доказів проходження такого огляду ОСОБА_1 у визначеному законом порядку та визначений проміжок час суду не подано.
Крім того, огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на підставі якого надано протокол №386 від 04.04.2021 проводився за самозверненням ОСОБА_1 та у відсутності поліцейського, що суперечить положенням ст.266 КУпАП.
       Як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані змістом протоколу та іншими матеріалами справи, відхиляються й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, оскільки це спростовується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі захисника Лещинець Л.В. не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, цитування положень КУпАП та Інструкцій не свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться до неодноразової переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.
       З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, що відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Лещинець Л.В. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Лещинець Л.В., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.21 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя