Ухвала
Іменем України
 
25 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 362/1829/20
провадження № 61-9930ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О. та Гуля В. В. у справі за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до   ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В квітні 2022 року до Київського апеляційного суду була подана апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2020 року у цій справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк»  у цій справі відмовлено.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Оскаржене рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області було ухвалене 25 серпня 2020 року, а апеляційну скаргу подано 28 квітня 2022 року, тобто, після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, представник АТ КБ «ПриватБанк» був обізнаний про розгляд справи, 03 липня 2020 року подав до суду відповідь на відзив, 19 серпня 2020 року запит про надання інформації про розгляд справи та 04 вересня 
2020 року заяву про видачу повного тексту рішення. Про неможливість вчасного оскарження рішення суду першої інстанції внаслідок виникнення обставин непереборної сили апелянтом вказано не було.
05 жовтня 2022 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить судове рішення скасувати і передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом при постановленні оскарженої ухвали неправильно застосовано норми ЦПК України, первісну апеляційну скаргу подано 16 вересня 2020 року, проте через те, що лист було загублено Акціонерним товариством «Укрпошта», існують поважні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2020 року у справі № 296/3261/17 (провадження № 61-678св20) зазначено, що «виходячи з аналізу частини другої статті 358 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків передбачених пунктами 1-2 вказаної норми. ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення. Сама по собі відсутність рішення суду від 06 лютого 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень до жовтня 2019 року не свідчить про наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, та не було перешкодою для отримання відповідачем або його представником безпосередньо в суді інформації стан відомого їм судового провадження».
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
Апеляційним судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» був обізнаний про розгляд справи, а апеляційну скаргу подано 28 квітня 2022 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, про неможливість вчасного оскарження рішення суду першої інстанції внаслідок виникнення обставин непереборної сили апелянтом вказано не було. Тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                      Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат