КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8362/2022                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                          Справа № 756/5733/21
 
29 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                       - Борисової О.В.    
                                  - Левенця Б.Б.
при секретарі            - Шпильовій Я.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання адвоката Іванової- Штундер Христини Олегівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що  28 лютого 2015 року він був прийнятий на посаду тренера-викладача з плавання до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання.
11 січня 2021 року його було звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, у зв`язку з тим, що до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу (наказ від 09.10.2020 № 31-1, наказ від 16.11.2020 року № 40-1, наказ від 05.01.2021 № 4), за п. 3 ст. 40 КЗпП України.
 Вказує на те, що відповідач не повідомляв його про накладення на нього дисциплінарного стягнення, не просив надати пояснення щодо суті вчинених порушень, не ознайомлював його з наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Про звільнення він дізнався 15 березня 2021 року з листа Головного управління Держпраці у Київській області від 11 березня 2021 року.
Вважає, що його  звільнення за вказаною підставою є незаконним, адже звільнення за систематичне порушення посадових/робочих обов`язків можливе лише щодо працівників, які вже притягались до відповідальності, однак такі заходи відповідальності не мали належного впливу на працівника та порушення повторилось.
Звертає увагу, що ним з моменту влаштування на посаду до відповідача добросовісно виконувалися всі посадові обов`язки, проте, з незрозумілих причин його було звільнено відповідачем з роботи.
З огляду на вище викладене, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог,  просив суд скасувати наказ про звільнення від 11 січня 2021 року № 6, поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді тренера-викладача з плавання Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання.
Стягнуто з Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2021 по 22.02.2022 у розмірі 134 800 (сто тридцять чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок без вирахування обов`язкових платежів до державного бюджету.
У іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 23 червня 2022 року представник відповідача Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання адвокат Іванова-Штундер Христина Олегівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що факт ознайомлення позивача з наказом про звільнення №6 та відмова позивача  від його підписання підтверджуються актом № 19 від 11 січня 2021 року. Також в матеріалах справи містяться докази того, що позивач був відсутній на робочому місці, а саме: акт № 10 від 02 жовтня 2020 року, акт № 13 від 09 листопада 2020 року, акт № 18 від 29 грудня 2020 року. 
Звертає увагу суду, що позивачем було пропущено місячний строк для подання до суду позовної заяви про скасування наказу про звільнення, оскільки у лютому 2021 року позивачем було подано позовну заяву до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання, третя особа: Центральна бухгалтерія дитячо- юнацьких спортивних шкіл про стягнення заробітної плати,  в якій ОСОБА_1 зазначав, що про існування наказу про звільнення він дізнався коли звернувся до директора з приводу невиплати заробітної плати за січень 2021 року.
Окрім того, звертаючись зі скаргою до ГУ Держпраці у Київській області 12 січня 2021 року позивач повідомляв про свою обізнаність про звільнення та догани. 
З огляду на вище викладене, на думку апелянта,позивач надав до суду неправдиву інформацію, що призвело до введення суду в оману.
Окрім того, судом першої інстанції було проігноровано доводи відповідача   та надані ним докази про те, що позивач був відсутній на робочому місці 02 жовтня 2020 року, 09 листопада 2020 року, 29 грудня 2020 року, а також 02 січня 2021 року та 05 січня 2021 року. У зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків,покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, позивача було звільнено.
Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь- якідокази, на підставі яких можна було встановити неправомірні дії відповідача. 
 
26 липня 2022 року   представник  позивача ОСОБА_1 адвокат  М`яготіна  Олена Дмитрівна   засобами поштового зв`язку направила на адресу  апеляційного суду відзив на апеоляційну скаргу в якому просила  рішення Оболонського районного суду м.Києва від  22 лютого 2022 року  заолигшити без змін, а апеляційну скаргу  відповідача - без задоволення. 
 Посилається на те, що апеляційна скарга представника відповідача  не містить  жодного  посиланння на теЮ кяі ж саме норми  матеріального та процесуального права були порушені судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду.
Зазначає, що звільнення працівника   з ініціативи  власника або уповноваженого ним органу за  пунктом 3  статті 40 КЗпП України можливе  лише в разі систематичного  невиконання працівником  без поважних причин обов`язків, покладених  на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового  розпорядку, якщо до працівника  раніше застосовувались заходи  дисциплінарного чи  громадського стягнення. Звільнення  з вказаних підстав допускається  тільки за наявності вини  працівника. Власник або уповноважений ним орган повинення витребувати у працівника пояснення  в письмовій формі  стосовно вчиненого проступку.  Вказані вимоги закону  при звільненні позивача відповіачем  дотримані не були, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про незаконність такого звільнення та про наявністьт підстав для поновлення позивача на роботі. 
  В судовому засіданні представник відповідача Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання адвокат Іванової- Штундер Христина Олегівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат  М`яготіна  Олена Дмитрівна  в судовому засіданні  проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та просила залишити  апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 грудня 2019 року директором ДЮСШ м. Києва з плавання ОСОБА_2 було видано наказ №1 про затвердження Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Дитячо- юнацької спортивної школи м. Києва з плавання на 2019-2020 навчальний рік. (т. 1 а.с. 136)
01 березня 2015 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Дитячо-юнацькоу спортивну школуміста Києва з плавання на посаду викладача з плавання, що підтверджується копією трудової книжки  НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 19)
Відповідно до листа непрацездатності серії АЛГ №865445 ОСОБА_1 у період з 25 листопада 2020 року по 11 грудня 2020 року перебував на домашньому та амбулаторному лікуванні. (т. 1 а.с. 51)
02 жовтня 2020 року заступником голови КМ ФСТ "Україна" Наталією Черкас, інстуктором- методистом ДЮСШ з плавання ОСОБА_3 та старшим тренером- викладачем ОСОБА_4 було складено акт №10 про відсутність на роботі ОСОБА_1 тренера-викладача ДЮСШ м. Київ з плавання. Актом було встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в оздоровчому таборі "Лідер" 02 жовтня 2020 року з 07:30 до 09:00год.,  де він повинен був проводити тренування за розкладом, наданим до учбової частини ДЮСШ з плавання. Зазначено, що ОСОБА_1 про відсутність на роботі нікого не попередив, ніяких пояснень та виправдувальнихдокументів про свою відсутність на роботі за розкладом не надав. (т. 1 а.с. 89)
Наказом Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва  з плавання № 31-1 від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків було оголошено догану. Підставою для видання наказу став акт від 02 жовтня 2020 року №10.  Вказапний наказ підписаний  : директором  ДЮСШ з плавання ОСОБА_2 , заступником голови  КМФСТ Наталією  Черкес,  інструктором -методистом ОСОБА_3 та  старшим тренером-виклалачем ОСОБА_4.(т. 1 а.с. 90)
09 листопада 2020 року заступником голови КМ ФСТ "Україна" Наталією Черкас, заступником директора ДЮСШ з плавання ОСОБА_3 , інструктором- методистом ОСОБА_7 та старшим тренером- викладачем ОСОБА_4 було складено акт № 13 про відсутність на роботі ОСОБА_1 тренера-викладача ДЮСШ м. Київ з плавання. Актом було встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в спортивному залі "Спеціалізованої школи № 118 Всесвіт" 09 листопада 2020 року з 07:30 до 09:00 год., де він повинен був проводити тренування за розкладом, наданим до учбової частини ДЮСШ з плавання. Зазначено, що ОСОБА_1 з 01 листопада жодного разу не проводив тренувань у спортивному залі, про відсутність на роботі нікого не попередив, ніяких пояснень та виправдувальнихдокументів про свою відсутність на роботі за розкладом не надав. (т. 1 а.с. 91)
Наказом Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва №40-1 від 16 листопада 2020 року ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадовихобов`язків було оголошено догану. Підставою для видання наказу став акт від 09 листопада 2020 року № 13. Вказапний наказ підписаний  : директором  ДЮСШ з плавання ОСОБА_2 , заступником голови  КМФСТ Наталією  Черкес,  заступником директора ОСОБА_3 ,  старшим тренером-виклалачем ОСОБА_4 та інструктором-методистом ОСОБА_7.(т. 1 а.с. 92)
29 грудня 2020 року заступником голови КМ ФСТ "Україна" Наталією Черкас, заступником директора ДЮСШ з плавання ОСОБА_3 та інструктором- методистом Ігорем Кубанським було складено акт №18 про відсутність на роботі ОСОБА_1 тренера-викладача ДЮСШ м. Київ з плавання. Актом було встановлено, що ОСОБА_1 ич був відсутній на робочому місці  в оздоровчому таборі "Лідер"  29 грудня 2020 року з 08:00 до 09:30 год., де він повинен був проводити тренування за розкладом,  наданим до учбової частини ДЮСШ з плавання. Зазначено, що ОСОБА_1 про відсутність на роботі нікого не попередив, ніяких пояснень та виправдувальнихдокументів про свою відсутність на роботі за розкладом не надав. (т. 1 а.с. 93)
02 січня 2021 року заступником голови КМ ФСТ "Україна" Наталією Черкас, заступником директора ДЮСШ з плавання ОСОБА_3 та інструктором- методистом Ігорем Кубанським було складено акт №20 про відсутність на роботі ОСОБА_1 тренера-викладача ДЮСШ м. Київ з плавання. Актом було встановлено, що ОСОБА_1 ич був відсутній на робочому місці  в оздоровчому таборі "Лідер"  02 січня 2021 року з 07:30 до 09:00год., де він повинен був проводити тренування за розкладом, наданим до учбової частини ДЮСШ з плавання. Зазначено, що ОСОБА_1 про відсутність на роботі нікого не попередив, ніяких пояснень та виправдувальнихдокументів про свою відсутність на роботі за розкладом не надав. (т. 1 а.с. 94)
05 січня 2021 року заступником голови КМ ФСТ "Україна" Наталією Черкас, старшим тренером- викладачем ДЮСШ з плавання ОСОБА_4 та інструктором- методистом Ігорем Кубанським було складено акт №22 про відсутність на роботі ОСОБА_1 тренера-викладача ДЮСШ м. Київ з плавання. Актом було встановлено, що ОСОБА_1 ич був відсутній на робочому місці і в оздоровчому таборі "Лідер"  05 січня 2021 року з 07:30 до 09:00 год., де він повинен був проводити тренування за розкладом, наданим до учбової частини ДЮСШ з плавання. Зазначено, що ОСОБА_1 про відсутність на роботі нікого не попередив, ніяких пояснень та виправдувальнихдокументів про свою відсутність на роботі за розкладом не надав. (т. 1 а.с. 95)
Наказом Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва №4 від 05 січня 2021 року ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадовихобов`язків було оголошено догану. Підставою для видання наказу став акт від 29 грудня 2020 року № 18. Вказапний наказ підписаний : директором  ДЮСШ з плавання ОСОБА_2 , заступником голови  КМФСТ Наталією  Черкес,  заступником директора ОСОБА_3 та інструктором-методистом ОСОБА_7. (т. 1 а.с. 96)
05 січня 2021 року директором ДЮСШ з плавання ОСОБА_2 було направлено лист на ім`я голови КМФСТ "України" ОСОБА_9,  в якому просила погодити звільнення тренера- викладача ОСОБА_1 на підставі ст. 44 Статуту ДЮСШ з плавання за систематичне невиконання посадових обов`язків. (т. 1 а.с. 99)
На вище зазначений лист директора ДЮСШ з плавання ОСОБА_2 головою КМФСТ "України" ОСОБА_9 було надано відповідь,в якій зазначалось, що у разі наявності законних підстав для звільнення ОСОБА_1 , проти звільнення останнього не заперечує. (т. 1 а.с. 100)  
Наказом директора  Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва  з плавання  ОСОБА_2 №6 від 11 січня 2021 року було звільнено  тренера-викладача ОСОБА_1 з 11 січня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, у зв`язку з тим, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу (наказ від 09 жовтня 2020 року № 31-1, наказ від 16 листопада 2020 року № 40-1, наказ від 05 січня 2021 року №4) за пунктом 3 статті 40 Кодексу Законів  України про працю . Підставою для видання наказу стали: акт від 02 жовтня 2020 року № 10;наказ № 31-1;  акт від 09 листопада 2020 року № 13; наказ № 40-1;  акт від 29 грудня 2020 року № 18;  наказ від 05 січня 2021 року;лист громадської організації "Київське міське фізкультурно- спортивне товариство "Україна" № 1 від 05 січня 2021 року; лист,отриманий від громадської організації "Київське міське фізкультурно- спортивне товариство № 1 від 06 січня 2021 року. (т. 1 а.с. 97)
11 січня 2021 року заступником директора ДЮСШ з плавання ОСОБА_3 та старшим тренером- викладачем ОСОБА_4 було складено акт № 19 відповідно до якого,   ОСОБА_1 тренер- викладач при повторному ознайомленні з актами № 10 від 02 жовтня 2020 року, № 13 від 09 листопада 2020 року, №18 від 29 грудня 2020 року постійно відмовлявся ставити підпис під актами про відсутність на роботі у  ДЮСШ м. Києва з плавання. Також, прочитавши наказ № 6 від 11 січня 2021 року  про звільнення,відмовився ставити підпис. (т. 1 а.с. 98)
05 березня 2021 року головним державним інспектором Відділу з питань додерження закодавтсва про працю, зайнятість та інших нормативно- правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Мисів Юрієм Васильовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення №КВ390/39/АВ/П/ПР відповідно до якого директором Дитячо- юнацької спортивної школи  м. Києва з плавання ОСОБА_2 було порушено ч. 1 ст. 149 Кодексу Законів про працю України, а саме: до застосування дисциплінарного стягнення від працівника ОСОБА_1 письмові пояснення ДЮСШ м. Києва з плавання не зажадано, тавідповідно  ч. 4 ст. 149 КЗпП Українипро  стягнення оголошенів наказах від 09 жовтня 2020 року № 31-1, від 16 листопада 2020 року № 40-1, наказі від 05 січня 2021 року № 4 ДЮСШ м. Києва з плавання працівникові ОСОБА_1 не повідомляється під розписку. (т. 1 а.с. 112)
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції посилався на те, що звільнення позивача  на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України є незаконним, так як  оспорюваного наказу  та досліджених доказів встановлено, щовідповідачем двічі притягнуто позивача до відповідальності за одні і ті ж самі порушення, а саме: за  відсутність  на  роботі  02.10.2020 року, 09.11.2020 року,  29.12.2020 року, про що зазначено в актах  № 10 від 02.10.2020 року,  № 13 від 09.11.2020 року,   № 18 від 29.12.2020 року, за які до  нього вже були застосовані  дисциплінарні стягення у вигляді  доган  за наказами   № 31-1, № 40-1, №4 , до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідно до наказу відповідача   ; 6 від  11.01.2021 року,що суперечить нормам трудового законодавства. Також суд першої інстанції посилався на те, що позивача взагалі не  було ознайомлено з його посадовими обов`язками, розкладом занять та відповідно робочим місцем, на якому він повинен перебувати у визначений час, що унеможливлює встановлення  факту відсутності останнього на робочому місці.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.
Згідно  зі ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
В матеріалах справи містятся правила внутрішнього розпорядку Дитячо- юнацької спортивної школи м. Києва з плавання та посадаві інструкції працівників ДЮСШ м. Києва з плавання ФСТ "України", разом з тим з зазначеними документами позивача ОСОБА_1 ознайомлено не було. 
Як вбачається з матеріалів справи, а саме:  копій наказу № 31-1 від 09 жовтня 2020 року, наказу №40-1 від 16 листопада 2020 року, наказу №4 від 05 січня 2021 року  ОСОБА_1 неодноразово притягувався  відповідачем до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків. Дані накази є чинними, в установленому законом порядку не скасовані.
Пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Таким чином на підставі  п. 3  частини 1 ст. 40 КЗпП України  працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Згідно із ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. 
Звільнення працівника за п. 3  ч.1 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.
У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3  ч.1 ст. 40 КЗпП України.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»із подальшими змінами у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і   п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
         Згідно вимог частини  1 статті 147 -1    КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Відповідно до  положень  статті148 КЗпП України, строк для застосування дисциплінарного стягнення
Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Статтею  149КЗпП України визначено, що  до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
З наданих  сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що  наказом Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва №31-1 від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків було оголошено догану. Підставою для видання вказаного наказу став акт від 02 жовтня 2020 року №10. 
Наказом Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва № 40-1 від 16 листопада 2020 року ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків було оголошено догану. Підставою для видання наказу став акт від 09 листопада 2020 року № 13. 
Наказом Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва № 4 від 05 січня 2021 року ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків було оголошено догану. Підставою для видання наказу став акт від 29 грудня 2020 року № 18. 
Як вбачається з наказу директора  Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва  з плавання  ОСОБА_2 №6 від 11 січня 2021 року   тренера-викладача ОСОБА_1 було  звільнено з роботи з 11 січня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, у зв`язку з тим, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу (наказ від 09 жовтня 2020 року №31-1, наказ від 16 листопада 2020 року №40-1, наказ від 05 січня 2021 року №4) за пунктом 3 статті 40 Кодексу Законів  України про працю . Підставою для видання наказу стали: акт від 02 жовтня 2020 року № 10;наказ № 31-1;  акт від 09 листопада 2020 року № 13; наказ № 40-1;  акт від 29 грудня 2020 року № 18;  наказ від 05 січня 2021 року;лист громадської організації "Київське міське фізкультурно- спортивне товариство "Україна" № 1 від 05 січня 2021 року; лист,отриманий від громадської організації "Київське міське фізкультурно- спортивне товариство № 1 від 06 січня 2021 року.
З викладеного  вбачається, що підставою  для звільнення  ОСОБА_1   з роботи за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України  роботодавець визначив систематичне невиконання ним без поважних причин посадових обов`язків, у зв`язку з тим, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу, підставою для видання наказу стали: акт від 02 жовтня 2020 року № 10; наказ №31-1;  акт від 09 листопада 2020 року №13; наказ №40-1;  акт від 29 грудня 2020 року № 18;  наказ від 05 січня 2021 року; лист громадської організації "Київське міське фізкультурно- спортивне товариство "Україна" № 1 від 05 січня 2021 року; лист, отриманий від громадської організації "Київське міське фізкультурно- спортивне товариство № 1 від 06 січня 2021 року.
 Отже,  після  застосування  до  ОСОБА_1 05 січня 2021 року останнього дисциплінарного стягнення ( догани) він іншого  проступку  не  вчиняв, а  тому суд першої інстанції прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про  незаконність  наказу   відповідача № 6 від 11.01.2021 року про  звільнення ОСОБА_1 , так як на підставі  п. 3 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
З оспорюваного наказу  відповілача № 6 від 11.01.2021 року про звільнення  позивача  вбачається, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення  було застосоване  за  порушення, за які до позивача уже були застосовані  інші дисциплінарні стягенення- догани.
 Посилання представника відповідача  на ту обставину, що   актом № 20 від  03.01.2021 року та актом №  22 від 05.01.2021 року  зафіксовано факти вчинення  ОСОБА_1   порушення- відсутність на  робочому місці в оздоровчому таборі " Лідер " з  07.30 до 09.00 годин  02.01.2021 року та 05.01.2021 року, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як вказані  відповідачем порушення  були вчиненні  02.01.2021 року та  05.01.2021 року, тобто,  до застосуванння до нього попереднього дисциплінарного стягнення.
Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається Правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил (ч. 1 ст. 142 КЗпП).
З наданих до суду першої інстнації   Правил внутрішнього  розпорядку Дитячо-юнацької  спортивної школи м.Києва з плавання  та  посадових інструкцій працівників  ДЮСШ м.Києва з плавання вбачається, що   позивач  ОСОБА_1 не був ознайомлений  з вказаними Правилами та  посадовою інструкцією  тренера- викладача, так як відсутній його підпис про ознайомлення  його  роботодавцем  з вказаними документами.
Крім того,  відповідачем не було надано до суду  першої інстанції  доказів  наявності  затверджених  розкладів  занять  тренерів-викладачів  у басейні  за період з вересня 2020 року по  січень 2021 року включно та ознайомлення позивача з вказаними розкладами  (графіками) занять  тренерів-викладачів з вихованцями школи  в басейні.
 Не містять матеріали справи і  доказів на підтвердження того, що  відповідачем, як  роботодавцем,  відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України, до застосуванння дисциплінарних стягнень вчинялись всі необхідні заходи для отримання  від позивача письмових пояснень щодо вчинених ним порушень. Відповідачем було надано суду  лише акт № 19 від 11 січня 2021 року, підписаний  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_3 ,  про  те, що 11 січян  2021 року  ОСОБА_1 відмовився  ставити свій підпис  про ознайомлення  з актами від 02 жовтня 2020 року №10; від 09 листопада 2020 року №13;  від 29 грудня 2020 року №18 та наказом про звільнення № 6 від 11 січня 2021 року. Вказаний акт свідчить про те, що  позивачу  пропунувалось надати пояснення щодо вчинених  порушень  вже після застосуванння до нього  дисциплінарних стягнень.
З огляду на зазначене,  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції  надав вірну   оцінку  встановленим дійсним обставинам справи та  наданим сторонами доказам та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_1   є незаконним з огляду на порушенням відповідачем при  його звільтненні вимог  п.3 ч.1 ст. 40, ст. 149 КЗпП України.  Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
 Згідно вимог  ч.1 ст. 235 КЗпП Україниу разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Враховуючи  зазначене,   суд першої інстанції  прийшов до правильного висновку у  про  незаконність  наказу Дитячо- юнацької спсортивної школи м. Києва з плавання  № 6 від  11 січня 2021 року про звільнення з 11 січня 2021 року з посади тренера- викладача ОСОБА_1 у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України та про поновлення його на посаді тренера- викладача.
Частиною 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку).
Стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції взяв за основу два повні останні місяці роботи позивача - це вересень і жовтень 2020 року та банківську виписки по зарплатному рахунку з якої вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 за вказані місяці складає 400,00 грн без вирахування обов`язкових платежів до державного бюджету, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу  позивача за період з 12.01.2021  року по 22.02.2022(337 робочі дні) становить 134 800,00 грн.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності розрахунку середнього заробітку за час вимущеного прогулу, який підлягає стягенню з відповідача на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги  про те, що позивачем пропушено встановлений  законом місячний строк звернення до суду з вказаним позовом  колегія суддів відхиляє  з огляду на наступне.
Відповідно до вимог  ч. 1 ст.  233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
В матеріалах справи відсутні докази  вручення позивачу копії наказу про звільнення та  видачі трудової книжки. Як пояснив  позивач, про своє звільнення він дізнався з відповіді Головного управлінння  Держпраці  у Київській області  від 11.03.2021 року на його звернення щодо  порушення відповідачем вимог законодавства про працю у зв`язку з невиплатою йому заробітної плати, яка надійшла на його електронну адресу  15 березня 2021 року. З вказаним позовом до суду  ОСОБА_1 звернувся   14.04.2021 року, тобто, протягом місяця з дня , коли він дізнався про  звільнення.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року постановлено з дотриманням норм  матеріального  та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання адвоката Іванової- Штундер Христини Олегівни 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

                                    п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника відповідача Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання адвоката Іванової- Штундер Христини Олегівни залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
       
Повний текст постанови складено 07 жовтня 2022 року.

 
 Головуючий:                                              Судді: