Ухвала
 
05 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 569/16813/19
провадження № 61-11988св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),
суддів: Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Пророка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест»,
 
розглянувши питання про зупинення касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» про визнання іпотеки припиненою,
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В., Шимківа С. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного  акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання іпотеки припиненою.
 
Позивач просила суд:
- визнати припиненою іпотеку, яка встановлена на підставі іпотечного договору № 234-0212/Zфквіп-08 від 03 червня 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І. В., зареєстрований в реєстрі за № 2121;
 
- зняти заборону відчуження нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Омельяненко І. В. у зв`язку з укладенням іпотечного договору та вилучити вказаний запис з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
 
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року замінено відповідача ПАТ «Дельта Банк» на належного відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Інвест»).
 
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року у складі судді Красовського О. О. позов задоволено частково.
 
Визнано іпотеку, яка встановлена на підставі іпотечного договору № 234-0212/Zфквіп-08 від 03 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І. В. (реєстровий № 2121) припиненою.
 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що боржник в повному обсязі виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому позовні вимоги в частині визнання іпотеки припиненою є обґрунтованими, доведеними належними доказами та підлягають задоволенню. 
 
Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, в тому числі, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). У зв`язку з цим суд відмовив в задоволенні вимоги про зняття заборони відчуження.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвест» задоволено.
 
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року в частині визнання іпотеки припиненою скасовано. У задоволенні позову відмовлено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест» судовий збір, понесений у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції, в розмірі 1 152,60 грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не довів фактичного повного погашення заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами, що сплачена нею протягом певного періоду часу визначена рішенням суду сума заборгованості у гривнях відповідала сумі заборгованості в доларах США за офіційним курсом Національного банку України на час здійснення кожної сплати. За таких обставин сама лише постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не є беззаперечним доказом припинення зобов`язання за кредитним договором.
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2021 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі та витребувано її з Рівненського районного суду Рівненської області.
 
14 вересня 2022 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.
 
На підставі ухвали Верховного Суду від 22 вересня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
 
Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 26 вересня 2022 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Мартєв С. Ю., Петров Є. В., Пророк В. В.
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 липня 2022 року справу № 910/14224/20за позовом АТ «Нікопольський завод феросплавів» до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання зобов`язань припиненими за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 квітня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду виходила із того, що справа містить виключно правову проблему щодо застосування норм статті 16 ЦК України стосовно способів захисту цивільних прав та інтересів судом.
 
Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів Касаційного господарського суду зазначила, що в судовій практиці Верховного Суду у справах, що відносяться до різних юрисдикцій (господарської та цивільної), існують різні правові висновки щодо застосування положень статті 16 ЦК України стосовно способів захисту цивільних прав та інтересів судом.
 
Так, у постанові від 19 січня 2021 року у господарській справі № 916/1415/19 Велика Палата Верховного Суду підтримала свій висновок, який викладений у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 про те, що нормами статей 16 ЦК України та 20 ГК України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідносин, може відбуватись шляхом розірвання договору. Позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав орендодавця на одержання орендної плати, водночас відповідно до абзацу другого частини другої статті 20 ГК України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 902/608/16, від 18 травня 2021 року у справі № 911/2711/18, від 19 травня 2021 року у справі № 390/2243/17, від 27 квітня 2022 року у справі № 477/33/20.
 
Натомість у постанові від 28 квітня 2022 року у цивільній справі № 480/2365/16 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині визнання припиненими кредитних договорів. При цьому, Касаційний цивільний суд зробив висновок, що у разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язань за договором. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 372/2583/18, від 29 вересня 2021 року у справі № 910/12662/20, від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20. 
 
Отже, вирішуючи спори про визнання припиненими договорів (договірних зобов`язань або договірних правовідносин), суди касаційної інстанції у справах № 916/1415/19, № 902/608/19, № 911/2711/18, № 390/2243/17, № 477/33/20, № 480/2365/16, № 910/12662/20, № 372/2583/18, № 127/26402/20 дійшли різних правових висновків щодо обрання позивачем належного та ефективного способу захисту відповідно до положень статті 16 ЦК України, що призвело до різних результатів вирішення зазначених справ. Це свідчить про відсутність усталеної судової практики з відповідного питання та наявності істотних розходжень у правових висновках судів касаційних інстанцій щодо застосування однієї і тієї ж норми права, які суперечать один одному у справах з подібних правовідносин.
 
На думку Касаційного господарського суду, проблема щодо неоднакового застосування статті 16 ЦК України потребує узгодження висновків Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду наведених вище справ судами різних юрисдикцій.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року справу № 910/14224/20прийнято та призначено до розгляду.
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
 
Оскільки правовідносини у справі № 910/14224/20, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, подібні правовідносинам у справі № 569/16813/19, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 569/16813/19.
 
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 569/16813/19 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» про визнання іпотеки припиненою за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/14224/20.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий      Судді:	А. І. Грушицький     І. В. Литвиненко  	
 	  С. Ю. Мартєв     Є. В. Петров     В. В. Пророк