ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Чепенюк О.В.

05 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 500/2281/22 пров. № А/857/11970/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Матковської З.М., Хобор Р.Б.
за участю секретаря судового засідання:                      Кардаш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення   Тернопільського окружного адміністративного суду   від 07 липня 2022 року   у справі № 500/2281/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області   про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити  дії, -
ВСТАНОВИВ:
03.06.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяви від 17.02.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправним та скасувати рішення від 26.04.2022р. №191950015762 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи у філії « 6-й тролейбусний парк» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс»  01.01.2004р. - 21.11.2004р.,  11.02.2005р. - 10.08.2006р.;, до пільгового стажу періоди роботи на посадах водія тролейбуса « 8-го тролейбусного парку»  16.03.1996р. - 11.09.1996р., 25.10.1996р. - 07.04.1997р., періоди роботи на посадах водія пасажирського тролейбуса філії « 6-й тролейбусний парк» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» 11.10.2002р. - 10.10.2003р.,  22.11.2003р. - 21.11.2004р.,  11.02.2005р. - 10.08.2006р. та повторно розглянути заяву від 17.02.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових  умовах.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду   від 07.07.2022р. позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.04.2022р. №191950015762 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині відмови зарахувати до страхового стажу періоди роботи у « 6-му тролейбусному парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» 01.01.2004р. - 21.11.2004р.,  11.02.2005р. - 10.08.2006р.; до пільгового стажу періоди роботи на посаді водія тролейбуса « 8-го тролейбусного парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» 16.03.1996р. - 11.09.1996р.,  25.10.1996р. - 07.04.1997р., періоди роботи на посаді водія пасажирського тролейбуса « 6-го тролейбусного парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» 11.10.2002р. - 10.10.2003р.,  22.11.2003р. - 21.11.2004р., 11.02.2005р. - 10.08.2006р.
Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області  зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у « 6-му тролейбусному парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс»  01.01.2004р. - 21.11.2004р., 11.02.2005р. - 10.08.2006р.; до пільгового стажу періоди роботи на посаді водія тролейбуса « 8-го тролейбусного парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» 16.03.1996р. - 11.09.1996р.,  25.10.1996р. - 07.04.1997р., періоди роботи на посаді водія пасажирського тролейбуса « 6-го тролейбусного парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» 11.10.2002р. - 10.10.2003р.,  22.11.2003р. - 21.11.2004р., 11.02.2005р. - 10.08.2006р. при вирішенні питання про призначення  пенсії за віком, у тому числі на пільгових  умовах.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянти Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подали апеляційну скаргу, в якій зазначають, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. 
Просять суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду   від 07.07.2022р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.
Особи які беруть у справі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.02.2022р. ОСОБА_1 ,  через веб-портал Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
До вказаної заяви позивач долучив документи, які підтверджують страховий і пільговий стаж роботи. 
14.04.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №1447-1578/С-02/8-1900/22 повідомив позивача, що опрацювати заяву про призначення пенсії неможливо у зв`язку із введенням воєнного стану.
20.04.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та подав усі наявні документи, які підтверджують трудовий і пільговий стаж роботи.
26.04.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняв рішення №191950015762 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого  ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, пенсійний орган роз`яснив, що для зарахування до  пільгового стажу періодів роботи з 16.03.1996р. - 11.09.1996р., з 25.10.1996р. - 07.04.1997р. необхідно надати довідку, уточнюючу пільговий характер роботи.
Пенсійний орган зазначив, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, зайнятість протягом повного (неповного) робочого дня, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Крім того, періоди роботи: 11.10.2002р.- 10.10.2003р.,  22.11.2003р. - 21.11.2004р.,  11.02.2005р.- 10.08.2006р. необхідно  підтвердити первинними документами та надати довідки з Пенсійного фонду Російської Федерації щодо сплати страхових внесків.
ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
В п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зазначено на пільгових умовах мають право а пенсію за віком водії міського пасажирського транспорту  (автобусів, тролейбусів трамваїв)  і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків – не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнув пенсійного віку -  19.04.2021р.
Із змісту  абз.21 п.2 ч.2 ст.114 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» видно, що за відсутності страхового стажу у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку (55 років),  страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.
ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637  затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. (далі Порядок № 637)
Відповідно до п.п. 1-3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно п.20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Спірними періодами є роботи ОСОБА_1 : 
-          на посаді водія тролейбуса  « 6-му тролейбусному парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс»: 01.01.2004р. - 21.11.2004р.,  11.02.2005р. - 10.08.2006р.; 
-          на посаді водія тролейбуса « 8-го тролейбусного парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс»: 16.03.1996р. - 11.09.1996р., 25.10.1996р. - 07.04.1997р.;
-           на посаді водія пасажирського тролейбуса « 6-го тролейбусного парку» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс»  11.10.2002р. - 10.10.2003р., 22.11.2003р. - 21.11.2004р.,  11.02.2005р. - 10.08.2006р.
На підтвердження трудової діяльності за спірний період позивач надав такі докази:
- довідку філії « 6-й тролейбусний парк» Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» від 10.08.2006р. №19, про те, що працював у 6-ому тролейбусному парку на посаді водія пасажирського тролейбуса з повним робочим днем, повним робочим тижнем без суміщення інших професій, зайнятий перевезенням пасажирів на регулярних міських пасажирських маршрутах м. Москви.
- 11.10.2002 (наказ №249к від 11.10.2002р.) - 10.10.2003р. (наказ №194к від 10.10.2003р.),
- 22.11.2003р. (наказ №223к від 21.11.2003р.) - 21.11.2004р. (наказ №217к від 21.11.2004р.),
- 11.02.2005р. (наказ №34к від 11.02.2005р.) - 10.08.2006р. (наказ №154к від 10.08.2006р.) 
Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» філія північно-східна від 12.01.2022р.  №30/01-09 про заробіток ОСОБА_2 , який враховується при обчисленні пенсії, за період з 2002р. – 2006р.
Щодо періодів трудової діяльності: 16.03.1996р. - 11.09.1996р та 25.10.1996р. - 07.04.1997р., які не зараховані пенсійним органом до пільгового стажу через відсутність уточнюючих довідок колегія суддів зазначає наступне.
Із змісту довідки №5291/99-10-04 від 07.12.2021р. яка видана Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс» видно, що ОСОБА_1 працював водієм тролейбуса 2 класу у 8-му тролейбусному парку Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс»:
- 16.03.1996р.  (наказ №52 від 16.03.1996р.) - 11.09.1996р. (наказ №168к від 11.09.1996р.);
-25.10.1996р.(наказ №198к від 25.10.1996р.) - 07.04.1997р. (наказ №60к від 07.04.1997р.)  
Щодо несплати страхових внесків, колегія суддів зазначає наступне.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (ч.2  ст.4 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
ст.17 Закону України від 29.06.2004р. №1906-IV «Про міжнародні договори України»  укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі  закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Отже, щодо питань призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.
13.03.1992р. Російською Федерацією та Україною підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава-учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави-учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.
В ст.1, ст.5-ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Угода розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р. (далі - Угода), а саме ст.6 Угоди, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Таким чином, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянтів про відсутність інформації та документів стосовно сплати Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс» страхових внесків,  оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду із заробітної плати позивача за відсутності його вини, не може бути підставою для відмови у зарахуванні йому стажу роботи та, відповідно, для відмови в призначенні пенсії.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018р. у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а, від 23.03.2019р. у справі № 688/947/17, від 09.09.2019р. у справі № 242/5448/16-а, від 31.10.2019р. у справі № 235/7373/16.
Разом з тим, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019р. у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач на підтвердження наявності у нього страхового стажу за період: 01.01.2004р. - 21.11.2004р.,  11.02.2005р. - 10.08.2006р., та пільгового стажу за період: 16.03.1996р. - 11.09.1996р. та  25.10.1996р. - 07.04.1997р., 11.10.2002р.- 10.10.2003р., 22.11.2003р. - 21.11.2004р., 11.02.2005р. - 10.08.2006р. надав пенсійному органу належні та допустимі докази, а тому такі періоди слід зарахувати до страхового та пільгового стажу, що не спростували апелянти.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, діяв не у спосіб визначений  законами  та  Конституцією України. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Також згідно  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно  ст.242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України  передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України  суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області – залишити без задоволення, а рішення   Тернопільського окружного адміністративного суду   від 07 липня 2022 року   у справі № 500/2281/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено  17.10.2022