Справа № 463/1701/22                                Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В. 
Провадження № 22-ц/811/1270/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       27 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                     головуючого - судді Ніткевича А.В.,     
                                     суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
                                     секретаря Юзефович Ю.І.
                                з участю представника стягувача Ліпенцевої К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шишки Олега Мар"яновича на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року в складі судді Гирича С.В. в справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця, -  
встановив:
У лютому 2022 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця, просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення в повному обсязі та зобов`язання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Н.О. розглянути заяву від 19.01.2022 про закінчення виконавчого провадження.
Скаргу обгрунтовує тим, що державний виконавець допустив неправомірні дії, що полягають у тому, що головний державний виконавець Кузьменко Н.О. не розглянула заяву про закриття виконавчого провадження № 67033796 та умисно затягує здійснення виконавчого впровадження з метою продовження дії ухвали суду від 07.12.2016 про заборону проведення ремонтних та будівельних робіт у квартирі.
Так, з метою своєчасного вирішення питання про закінчення виконавчого провадження стороною боржника неодноразово заявлялись клопотання про залучення спеціалістів у виконавче провадження: головного архітектора проекту «Проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартир на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища в житловому будинку АДРЕСА_2 » ОСОБА_2 , який має вищу освіту, відповідає кваліфікаційним вимогам у сфері діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, професійну спеціалізацію, необхідний рівень кваліфікації і знань по категорії архітектор (кваліфікаційний сертифікат серіїї АА № 000798); експерта Бочуляка Романа Петровича, який має вищу технічну освіту та кваліфікацію судового експерта з правом проведення судових будівельно-технічних, земельно-технічних, оціночно-будівельних, оціночно-земельних експертиз по спеціальності, серед інших, 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів. У задоволенні таких клопотань було відмовлено або залишено без реагування.
22.10.2021 на підтвердження повного виконання рішення суду боржником подана заява про долучення до матеріалів виконавчого провадження Висновку експерта по результатах проведення будівельно-технічної експертизи від 27.01.2021 №03/21, виконаного судовим експертно-розрахунковим бюро ТзОВ «СЕРБ», як доказ виконання рішення суду. 
Даним висновком встановлено: «На час проведення дослідження планування квартири АДРЕСА_2 відповідає основним кресленням на листах 10,11 РП «Проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартир на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища в житловому будинку АДРЕСА_2 », розробленого ЛКП» Архбуднагляд» у 2005 році». 
Також, 22.10.2021 був поданий із заявою про долучення до матеріалів виконавчого провадження Лист філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області від 16 вересня 2021 року №203 з роз`ясненням про те, що «Зменшення нормативної висоти бітових і вентиляційних труб (каналів) не допускається і може призвести до тяжких наслідків (отруєння мешканців чадним газом, загибелі людей).
Дії стягувача свідчать про умисне затягування виконання виконавчого провадження, оскільки суд ухвалою від 07.02.2016 забезпечив позов і заборонив проведення ремонтних та будівельних робіт в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . 
Ухвала діє до повного виконання рішення суду, а стягувач ОСОБА_3 зацікавлена в тому, щоб якомога довше тривала заборона на проведення ремонтних та будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_4 , про що вона неодноразово заявляла, що проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_4 буде створювати незручності для її проживання в квартирі АДРЕСА_5 .
Таким чином, станом на 22.10.2021 боржник надала докази повного виконання рішення суду, а саме: що квартира АДРЕСА_4 в цілому та зокрема її приміщення мансардного поверху відповідають робочому проекту «Проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартир на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища в житловому будинку АДРЕСА_2 ». 
При проведенні огляду 25.10.2021 приміщень мансардного поверху квартири АДРЕСА_4 державний виконавець мала можливість особисто у цьому переконатися та закінчити виконавче провадження, однак, виконавець Кузьменко Н.О. розпочала процес пошуку спеціалістів, ігноруючи заяви про залучення спеціалістів з метою затягування справи, що порушує її права мирно володіти та розпоряджатися своїм майном.
Затягування щодо закінчення виконавчого провадження, з врахуванням тривалих судових процесів (понад 5 років) призводить фактично до руйнування квартири АДРЕСА_2 .
Головний державний виконавець Кузьменко Н.О. листом від 06.12.2021 просить повідомити про можливість залучення: філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, ПП «Оціночна компанія «Лемберг», ОСОБА_4 , ТзОВ «Гал Світ», ОСОБА_5 , однак в матеріалах справи відсутні докази надсилання цього листа-звернення до вказаних адресатів.
17.12.2021 на адвокатський запит філія ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області повідомила, що на адресу філії станом на 17.12.2021 не надходив лист головного державного виконавця Кузьменко Н.О. від 06.12.2021, та що у складі філії є спеціалісти з відповідними кваліфікаційними сертифікатами, які можуть бути залучені у встановленому порядку до з`ясування та роз`яснення питань, які виникли та можуть виникнути в подальшому, надання усних і письмових рекомендацій щодо дій, які будуть виконуватись і які потребують спеціальних знань при здійсненні виконавчого провадження, яке стосується квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
З метою об`єктивного та своєчасного проведення виконавчих дій, 21.12.2021 представник звернувся із клопотанням до головного державного виконавця Кузьменко Н.О. про залучення до проведення виконавчих дій спеціалістів філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, які були передусім нею вибрані. Згідно відповіді за №2270 від 11.01.2022 за наслідком розгляду клопотання від 21.12.2021, начальником Личаківського відділу державної виконавчої служби повідомлено, що «оскільки виникла необхідність залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або і спеціалістів) для участі у виконавчому провадженні, для з`ясування та роз`яснення питань, які виникли та можуть виникнути в подальшому, і які потребують спеціальних знань при здійсненні виконавчого провадження, державним виконавцем скеровано листи на адреси експертів та спеціалістів з проханням повідомлення про можливість їх залучення. З метою дотримання засад здійснення виконавчого провадження, а також з метою неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі виконанні рішення, державним виконавцем буде залучено неупередженого та незалежного експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів) для участі у виконавчому провадженні».
Отже, головним державним виконавцем Кузьменко Н.О. не розглянута заява представника - адвоката Багрія О. про залучення до проведення виконавчих дій спеціалістів філії державного підприємства «Укрдержбудекспертиза».
З метою своєчасного і неупередженого вирішення виконавчого провадження 07.12.2021 боржник звернулась у Філію ДП «Укрдержбудекспертиза» із заявою про проведення експертизи, та на таку надано «Експертну оцінку» №14-0012/03-22 (ЕО) від 14.01.2022 «щодо встановлення відповідності приміщень квартири АДРЕСА_4 до рішень робочого проекту «Проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартири на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища в житловому будинку АДРЕСА_2 ». 
Таким чином, Філією ДП «Укрдержбудекспертиза» даним висновком підтверджено факт про повне виконання рішення суду.
Із зазначених вище підстав 19.01.2022 боржник звернулася із заявою на ім`я головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - Кузьменко Н.О., в якій повідомила про повне виконання рішення суду, в якості доказу подала «Експертну оцінку» №14-10012/03-22 (ЕО) від 14.01.2022 виконану Філією ДП «Укрдержбудекспертиза». 
У заяві посилалась також, як на доказ повного виконання рішення суду, на вище вказаний Висновок експерта по результатах проведення будівельно-технічної експертизи від 27.01.2021 №03/21 та просила прийняти відповідне процесуальне рішення, а саме винести постанову про закінчення виконавчого провадження, однак заява залишена без реагування, що встановлено при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.
Вважа, має місце бездіяльність зі сторони головного державного виконавця Кузьменко Н.О., оскільки, всупереч положенням ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», заява ОСОБА_1 від 19.01.2022 державним виконавцем не розглянута, відповідне процесуальне рішення не прийнято. Натомість головним державним виконавцем Кузьменко Н.О. винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні. Вважає постанову головного державного виконавця Кузьменко Н.О. протиправною з огляду на те, що в постанові головним державним виконавцем перед експертом поставлено завдання надати висновки з питань, які є правовими питаннями, а не технічними, відтак поза межами його компетенції. Просила скаргу задовольнити.
Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірними дії головного державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення в повному обсязі та зобов`язання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Н.О. розглянути заяву від 19.01.2022 року про закінчення виконавчого провадження - відмовлено за безпідставністю.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - Шишка О.М. , не погоджується з висновками суду та вважає, що такі не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що з метою своєчасного вирішення питання закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 та її представник неодноразово заявляли клопотання про залучення спеціалістів у виконавче провадження, однак такі залишені без реагування.
Звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення Личаківського районного суду м. Львова у даній справі не містить взагалі переліку робіт, які необхідно провести у приміщенні мансардного поверху квартири АДРЕСА_2 для приведення приміщень у відповідність до робочого проекту.
При цьому, експертна оцінка спеціалістів Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» підтверджує те, що приміщення мансардного поверху квартири та сама квартира відповідають робочому проекту, натомість головним державним виконавцем не надано суду експертизи з протилежним висновком.
Також звертає увагу, що перед експертами було поставлено питання про відповідність квартири проекту та державним будівельним нормам, а не про проведені роботи та переобладнання на виконання рішення.
Крім цього, з врахуванням внесених змін у законодавство, власники квартир не потребують отримання документів, що дають право на переобладнання та перепланування квартири, якщо такі не передбачають втручання у несучі стіни, а після завершення відповідних робіт не потрібно отримувати документи на введення в експлуатацію.
Законом України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок боржника повідомляти державного виконавця про повне чи часткове виконання рішення суду, а не про роботи які були проведені на виконання рішення суду, оскільки перелік таких робіт не міститься ні у рішенні, ні у виконавчому документі.
Покликаючись на час розгляду справи та набрання рішенням законної сили, зазначає, що жодна із зазначених судом будівельно-технічних експертиз не могли спростувати висновки «експертної оцінки» від 14.01.2022.
Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року та скаргу задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу стягував ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 просять скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
В судове засідання представник стягувача ОСОБА_8 апеляційну скаргу заперечила, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на скаргу.
Представник Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у відсутність державного виконавця, у задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.
Заявник ОСОБА_1 та її представник Шишка О.М. , будучи повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу представника Шишки О.М. ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника стягувача ОСОБА_8 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місця знаходження, а боржник - фізична особа також про зміну місця роботи.
Разом з цим, державним виконавцем 25.10.2021 здійснено вихід по місцю проживання боржника з метою перевірки виконання рішення та встановлено зі слів боржника, що рішення суду виконано, а зі слів стягувача, що жодних дій на виконання рішення боржником не вжито, про що складені акти.
Так, суд досліджував «Експертну оцінку» №14-0012/03-22 (ЕО) від 14.01.2022, яка надана спеціалістами Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» щодо встановлення відповідності приміщень квартири АДРЕСА_4 до рішень робочого проекту «Проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартири на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища в житловому будинку АДРЕСА_2 , однак зазначив, що ні скаржниця, ні її представник не навели конкретних даних про те коли рішення суду було виконано, які роботи на його виконання були здійснені, не зазначено які переобладнання проведено та не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин.
Окремо суд зазначив, що висновок та експертна оцінка, на які боржник покликається, не містять також переліку робіт та проведених переобладнань на виконання рішення суду, на приведення приміщення вказаної квартири у відповідність до проекту, при цьому наведені у цих документах дані спростовані висновками будівелько-технічних експертиз, які проведені під час розгляду справи по суті судом першої та апеляційної інстанцій.
Також суд врахував, що державним виконавцем Кузьменко Н.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №463/5622/16-ц, виданого 27.09.2021 Личаківським районним судом, 11.02.2022 винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 про неправомірні дії головного державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із добровільним виконанням рішення у повному обсязі та щодо зобов`язання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Н.О. розглянути заяву від 19.01.2022 про закінчення виконавчого провадження є безпідставними і в задоволенні скарги необхідно відмовити.
Крім цього суд зазначив, що у матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь начальника Личаківського ВДВС у місті Львові ЗМУМЮ (м. Львів) від 11.02.2022 на звернення ОСОБА_1 від 19.01.2022, яка скерована скаржниці рекомендованим листом № 7901909592006, а представнику скаржниці на електронну адресу, також 15.02.2022 ОСОБА_1 подала заяву до державного виконавця про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження і такі їй були надані для ознайомлення 16.02.2022, а відповідь від 11.02.2022 на цей час знаходилася у матеріалах.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.
Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. 
 Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.
Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного м. Львова у справі №463/5622/16-ц від 24 жовтня 2018 року зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди позивачам ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві приватної власності майном в будинку АДРЕСА_2 шляхом демонтажу самочинно реконструйованої частини приміщень мансардного поверху квартири АДРЕСА_2 , привівши квартиру АДРЕСА_2 у відповідність до робочого проекту «Проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартир на 4-тому та мансардному поверхах за рахунок горища в житловому будинку АДРЕСА_2 ».
Окремою ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24 жовтня 2018 року про виявлені порушення законодавства та недоліки в діяльності юридичних та фізичних осіб при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до ОСОБА_1 , треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція у Львівській області, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві приватної власності майном в будинку АДРЕСА_2 шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації в частині збудованої квартири АДРЕСА_4 , повідомлено Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради та Личаківську об`єднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області для усунення виявлених судом недоліків та порушень законодавства з метою запобігти їх повторенню.
Зазначені рішення та окрема ухвала були предметом апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , при цьому, постановою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишені без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2018 року та окрема ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2018 року - без змін.
Тобто рішення Личаківського районного м. Львова від 24 жовтня 2018 року у справі №463/5622/16-ц набрало законної сили та підлягає виконаю.
На виконання зазначеного рішення Личаківським районним судом міста Львова 27.09.2021 видано виконавчий лист № 463/5622/16-ц, який перебуває на примусовому виконанні у Личаківському ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а саме у провадженні головного державного виконавця Кузьменко Н.О.
З врахуванням зазначеного, колегія суддів виходить із того, що за умови наявності судового рішення, яке набрало законної сили про задоволення позову, тобто захисту прав позивачів, права та інтереси останнього можуть бути поновлені на стадії виконавчого провадження, як завершальній стадії цивільного процесу.
Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця та вимагаючи зобов`язати вчинити відповідні процесуальні дії, скаржник ОСОБА_1 свої доводи зводить до того, що рішення суду виконано, а приміщення мансардного поверху квартири та сама квартира відповідають робочому проекту.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».
Колегія суддів виходить з того, що при розгляді даної справи по суті спірних правовідносин судами встановлено, що у 2016 відповідачем ОСОБА_1 проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_4 , що не передбачено РП "Проект реконструкції квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 з будівництвом квартир на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища у житловому будинку АДРЕСА_2 ". 
Вказана конструктивна зміна проектного рішення призвела до зміни загальної площі квартири АДРЕСА_4 в порівнянні з проектним до збільшення на 8,9 кв.м, в порівнянні з обмірами БТІ від 03.04.2017. При проведенні робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_4 виконано збільшення будівельного об`єму приміщення квартири (влаштоване дерев`яне перекриття над частиною проектованої тераси площею 14,7 кв.м.), що не передбачено РП "Проект реконструкції квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 з будівництвом квартир на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища у житловому будинку АДРЕСА_2 ", що стверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1777 від 09 листопада 2017 року.
Таким чином, вчинення боржником ОСОБА_1 протиправних дій щодо конструктивних змін квартири АДРЕСА_2 є беззаперечно встановленими та останньою не спростованими.
Разом з цим, дійсно «Експертною оцінкою» №14-0012/03-22 (ЕО) від 14.01.2022 наданою спеціалістами Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» «щодо встановлення відповідності приміщень квартири АДРЕСА_4 до рішень робочого проекту «Проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартири на 4-ому та мансардному поверхах за рахунок горища в житловому будинку АДРЕСА_2 », встановлено відповідність приміщення першого рівня (мансардний поверх) квартири АДРЕСА_2 робочому проекту крім заміни (матеріалу перенесеної не несучої перегородки (з гіпсокартону на піно блоки) між приміщеннями кухні і вітальні, приміщення другого рівня квартири, крім встановленої на терасі металопластикової перегородки з дверним блоком. Також встановлено, що влаштовані ненесучі перегородки на першому і другому рівнях квартири АДРЕСА_4 (металопластикова та з піно блоків) відповідають вимогам державних будівельних норм і стандартів та чинного законодавства, а самочинно реконструйовані приміщення на першому і другому рівні квартири АДРЕСА_2 - відсутні.
Крім цього, згідно висновку експерта ТзОВ «СЕРБ» від 27.01.2021, на час проведення дослідження планування квартири АДРЕСА_2 відповідає основним кресленням Проекту реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартири на четвертому та мансардному поверхах за рахунок горища у житловому будинку АДРЕСА_2 , розробленого ЛКП «Архбуднагляд» у 2005 році. 
Поряд з цим, колегія суддів погоджується з тим, що зазначений висновок та експертна оцінка не містять переліку робіт та проведених переобладнань на виконання рішення суду для приведення приміщення вказаної квартири у відповідність до проекту. 
З врахуванням наведеного, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що жодна із зазначених судом будівельно-технічних експертиз, які були проведені під час розгляду справи по суті, не можуть спростувати висновки «експертної оцінки» від 14.01.2022, оскільки такі були проведені до відповідного часу, з огляду на те, що суд оцінює відповідні висновки, у тому числі, у контексті повноти та ясності таких, при цьому врахувавши висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1777 від 09.11.2017 та встановлені у такому обставини, щодо невідповідності вчинених конкретних дій з реконструкції, колегія суддів не може не погодитися із судом першої інстанції про те, що боржником ОСОБА_1 не вказано даних про те, коли та за яких умов рішення суду було виконано, а також які роботи на його виконання були здійснені.
Враховуючи наведене, висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів про виконання рішення суду, а як наслідок відповідності квартири АДРЕСА_2 , Проекту реконструкції квартири АДРЕСА_1 з будівництвом квартири на четвертому та мансардному поверхах за рахунок горища у житловому будинку АДРЕСА_2 , розробленого ЛКП «Архбуднагляд» у 2005 році, на переконання колегії суддів, ОСОБА_1 не спростувала, належних та допустимих доказів протилежного не надала.
В свою чергу, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню
Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 № 1404-VIII) та положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.
Згідно із ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».
Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Наведені норми закону дають підстави для висновку про те, що із відкриттям виконавчого провадження, тобто винесенням відповідної постанови, розпочинається примусове виконання судового рішення, при цьому боржнику дається час для виконання рішення суду самостійно, а у разі невиконання такого виконавець виконує його примусово.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
Використовуючи своє право на звернення до суду зі скаргою та вважаючи дії державного виконавця неправомірними, ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 Конституційного Суду України).
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
В свою чергу, пунктом 9 частини першої l статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Питання щодо можливості відновлення виконавчого провадження врегульовані також і статтями 64-1, 66, 67 ЗУ «Про виконавче провадження», що стосуються виконання рішень у відповідних категоріях справи.
Поряд з цим, ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», яка стосується порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений не передбачає можливості відновлення виконавчого провадження за відповідних умов. 
Іншими словами, процесуальна можливість стягувача відновити виконавче провадження у категорії справ, де боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначена законом та передбачена лише за умови, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.
Зазначене безумовно повинно враховуватися усіма учасниками виконавчого провадження (ст. 14 Закону).
Поряд з цим, як зазначалось вище, фактично вимогою ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, є зобов`язання державного виконавця до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.
Таким чином, у категорії справ де боржник зобов`язаний вчинити певні дії виконання рішення не може зводитися до формального складання Акту виконавця та, відповідно, постанови про закінчення виконавчого провадження. 
Натомість, заперечуючи доводи виконавчої служби викладені у відзиві на скаргу та висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 як боржник не долучила і до апеляційної скарги жодних належних доказів, які б чітко підтверджували відсутність чи наявність відповідних обставин, тобто стверджували про вчинення боржником певних дій виконання рішення суду (а.с. 51-57).
Що стосується хронології виконавчого провадження, колегія суддів виходить з того, що суд першої інстанції з метою об`єктивного розгляду справи, досліджував матеріали виконавчого провадження, з якими, як вбачається із заяви, була ознайомлена і боржник ОСОБА_1 (а.с.100).
Більше того, ОСОБА_1 дійсно ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження 16.02.2022, відтак відповідь начальника Личаківського ВДВС у місті Львові ЗМУМЮ (м. Львів) від 11.02.2022 на своє звернення від 19.01.2022 мала б бачити та розуміти, тому звертаючись із скаргою 22.02.2022 та стверджуючи про допущену бездіяльність державним виконавцем через не повідомлення її про наслідки розгляду заяви від 19.01.2022, остання включила у таку завідомо безпідставні вимоги.
При цьому, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
Також, як встановлено судом, постановою начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шургот І.Я. від 26.10.2021, при Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) утворено виконавчу групу для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні АСВП №67033796 з примусового виконання виконавчого листа №463/5622/16-ц, виданого 27.09.2021 Личаківським районним судом м. Львова.
11.02.2022 головним державним виконавцем Кузьменко Н.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 463/5622/16-ц, виданого 27.09.2021 Личаківським районним судом, винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні (а.с. 93-95).
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи скарги  ОСОБА_1 про неправомірні дії головного державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із добровільним виконанням рішення в повному обсязі та щодо зобов`язання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Н.О. розглянути заяву від 19.01.2022 про закінчення виконавчого провадження є безпідставними, тому місцевим судом обгрунтовано відмовлено у задоволенні скарги.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що положеннями ст.129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Натомість, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», п.40).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У судовому засіданні 27.09.2022 представник ОСОБА_8 подала заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу у даній справі, до якої долучила попередній розрахунок на правову допомогу від 13.07.2022, де між нею та клієнтом узгоджено обсяг юридичних послуг та фактично виконаної роботи, вартість години роботи адвоката у сумі 1000 грн. 
Також, представник ОСОБА_8 подала квитанцію згідно якої ОСОБА_13 13.07.2022 сплатила їй 6000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів проводить розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.  
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_13 у даній справі представляла адвокат Ліпенцева К.В. згідно ордеру Серія ВС № 1149154 виданого на підставі договору № 3 про надання правової допомоги від 11.07.2022 (а.с. 170-173).
При цьому, колегією суддів встановлено, що 13.07.2022 (у день укладення договору) представник ОСОБА_8 ознайомилася з матеріалами справи, отримала процесуальні документи, а 29.07.2022 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_13 та її представника ОСОБА_8 з відповідними додатками на апеляційну скаргу (а.с. 169).
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, за відсутності будь яких доводів чи доказів на заперечення розміру судових витрат, які понесла ОСОБА_13 при апеляційному розгляді даної справи №  463/1701/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шишки Олега Мар"яновича на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року та відхилення такої скарги апеляційним судом, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви представник ОСОБА_8 про стягнення судових витрат на правову допомогу, тому на користь ОСОБА_13 підлягають стягненню з апелянта ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шишки Олега Мар"яновича - залишити без задоволення.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року - залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 6000 (шість тисяч) грн. витрат на правову допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2022 року.

Головуючий:                                                        А.В. Ніткевич 

Судді:                                                                С.М. Бойко
       
С.М. Копняк