Постанова
Іменем України
 
19 жовтня 2022 року
місто Київ
 
справа № 201/12670/21
провадження № 61-2335св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - держава Україна в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової Ірини Валентинівни,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року про повернення апеляційної скарги, постановлену колегією суддів у складі Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 07 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І. В. про відшкодування шкоди за посягання Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І. В. на гарантію права на життя та гарантію права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, які встановлені статтями 3 та 50 Конституції України, а саме невчинення превентивних дій щодо усунення загрози життю та здоров`ю співавторів технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та усіх громадян України від онкологічних та інших захворювань, пов`язаних із викидами шкідливих речовин при виробництві енергії, та іншими загрозами, відповідно до статті 2 параграфа 1 Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шляхом переведення роботи енергетичних агрегатів на замкнений цикл роботи за технологією « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та порушення особистих немайнових та майнових прав, зокрема, посягання на гарантію екологічних прав, гарантію захисту прав інтелектуальної власності та на ділову репутацію співавторів технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Благодійного фонду «Екологія-Геос».
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою від 13 грудня 2021 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська залишив без руху подану позовну заяву, оскільки, як встановив суд, під час звернення з позовною заявою ОСОБА_1 не дотримався вимог статті 177 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України), а саме вимог про те, що у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів та про те, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
ОСОБА_1 16 грудня 2021 року надіслав до суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначив, що він надав докази надсилання позовної заяви відповідачам та просив звільнити його від виконання положень статті 175 ЦПК України щодо подання позовної заяви та додатків до неї, виготовлених на папері.
Ухвалою від 21 грудня 2021 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська визнав неподаною та повернув ОСОБА_1 його позовну заяву з посиланням на те, що він не усунув недоліки позовної заяви, не надав докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, оскільки належним доказом відправлення відповідачам копії позовної заяви та доданих до неї документів є надані оригінал опису вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду.
Ухвалою від 10 січня 2022 року Дніпровський апеляційний суд залишив без руху апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не долучив до апеляційної скарги письмові матеріали, зазначені у пунктах 1, 12 переліку додатків до скарги.
ОСОБА_1 28 січня 2022 року надіслав до апеляційного суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив копію постанови Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 204/8756/20 (провадження № 61-2791св21) та копію CamScanner (квитанцій АТ «Дніпрогаз» м. Дніпро та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» Дніпропетровського відділу продажів від 07 січня 2021 року).
Ухвалою від 02 лютого 2022 року Дніпровський апеляційний суд визнав неподаною та повернув заявнику його апеляційну скаргу з тих підстав, що він не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 10 січня 2022 року, та не надав до суду письмові матеріали, згадані у пунктах 1, 12 переліку додатків до апеляційної скарги.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги
ОСОБА_1 12 лютого 2022 року із застосуванням системи «Електронний суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу, зареєстровану в суді 14 лютого 2022 року, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
ОСОБА_1 , наполягаючи на тому, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, підставами касаційного оскарження наведеного судового рішення визначив те, що:
- суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач направив до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з потрібними письмовими документами, визначеними в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходили.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ
Ухвалою від 31 березня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі та відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги до закінчення розгляду справи цим судом, а ухвалою від 12 жовтня 2022 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Критерії оцінки правомірності судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив такі висновки.
Норми права, що застосовані до спірних правовідносин
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина друга статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (рішення у справі «Podbielski and PPU Polpure v. Poland» від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98).
ЄСПЛ зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі«De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду та перегляд оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
Отже, однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного оскарження судового рішення. Можливість (право) оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанції є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Встановлено, що оскаржуваною ухвалою від 02 лютого 2022 року Дніпровський апеляційний суд повернув  ОСОБА_1 апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року, зазначивши, що заявник не усунув недоліки, наведені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 10 січня 2022 року, та не надав до суду письмові документи, зазначені у пунктах 1, 12 переліку додатків до апеляційної скарги.
Верховний Суд з таким висновком суду апеляційної інстанції не погоджується.
У частині першій та пункті 9 частини другої статті 356 ЦПК України зазначено, що апеляційна скарга подається у письмовій формі. В апеляційній скарзі має бути зазначений перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 185 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені 
статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник не долучив письмові матеріали, зазначені у пунктах 1 та 12 переліку додатків до апеляційної скарги.
Верховний Суд врахував, що судове рішення має бути гранично повним, зрозумілим, із чітким змістом, викладеним у послідовності, встановленій законом. Якість судового рішення залежить переважно від ґрунтовності його аргументування, оскільки виклад підстав ухвалення рішення сприяє його розумінню учасниками справи суті ухваленого судового рішення.
Втім суд апеляційної інстанції не конкретизував, яких саме додатків бракує, що призвело до нерозуміння заявником вимог суду та у подальшому до повернення апеляційної скарги.
Так, ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали від 10 січня 2022 року про залишення його апеляційної скарги без руху подав до апеляційного суду копію постанови Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 204/8756/20 (провадження № 61-2791св21) та копію документа, названого ним «CamScanner» (квитанцій АТ «Дніпрогаз» м. Дніпро та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» Дніпропетровського відділу продажів від 07 січня 2021 року). Заявник вважав, що вимоги ухвали суду він виконав повністю й мав правомірні сподівання на вирішення цим судом процесуального питання про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, оскільки інших недоліків скарги суд апеляційної інстанції не встановив.
Водночас, отримавши зазначену заяву скаржника із додатками, суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу, оскільки, на переконання суду,  ОСОБА_1 не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 10 січня 2022 року, оскільки не надав до суду письмові матеріали, зазначені у пунктах 1, 12 переліку додатків до апеляційної скарги.
Верховний Суд вважає, що з метою реалізації принципу дотримання права на доступ до суду, зокрема права на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції, який в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху не зазначив конкретно та однозначно, які саме документи заявник не додав до апеляційної скарги, отримавши заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, та встановивши, що певні документи заявник все ж до суду не подав, повинен був вирішити питання про продовження строку на усунення недоліків та чітко зазначити, які саме документи потрібно подати заявнику, який вважав, що виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху належно. І лише у тому разі якщо заявник не надав би на вимогу суду конкретно визначених судом документів, апеляційний суд вправі був би вирішити питання про повернення апеляційної скарги.
Також Верховний Суд врахував, що під порядковими номерами 1 та 12 у переліку додатків до апеляційної скарги зазначено документи, названі заявником 
«ДСА 11.05.19 (1).pdf.» та «усзн позбавл субсидії 13.12.2021.pdf.». Зазначені документи, а саме інформація про стан субсидії в домогосподарстві та лист Державної судової адміністрації України додані заявником до апеляційної скарги й знаходяться в матеріалах справи на аркушах справи 64, 71, на що суд апеляційної інстанції уваги не звернув. Також до апеляційної скарги заявник долучив всі інші документи, зазначені ним у переліку додатків до скарги.
ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржив ухвалу суду першої інстанції про повернення його позовної заяви, тому суд апеляційної інстанції мав вирішити виключно питання процесуального характеру, а саме щодо правильності застосування судом першої інстанції частин першої та п`ятої статті 177 ЦПК України, залишення позовної заяви без руху з подальшим її поверненням у зв`язку з невиконанням позивачем зазначених у цих нормах права вимог. Наявність документів, перелічених у списку додатків до апеляційної скарги та долучених до неї заявником, жодним чином не впливає на вирішення апеляційним судом процесуального питання щодо відповідності позовної заяви вимогам, які висуваються законом до її форми та змісту.
Водночас якщо не виявлено будь-якого документа чи додатка до нього, поданого з певним процесуальним зверненням, про це складається відповідний акт у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів, що відповідає пункту 6 розділу ІІ та пункту 8 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814.
За таких обставин Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд встановив, що висновок апеляційного суду про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтується на положеннях цивільного процесуального законодавства, що обмежило права заявника на доступ до правосуддя.
Частиною шостою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Зважаючи на наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року потрібно задовольнити, скасувати зазначену ухвалу, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Розподіл судових витрат
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням цих приписів підстав для розподілу судових витрат немає.
Втім ухвалою від 31 березня 2022 року Верховний Суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги до закінчення розгляду справи цим судом, тому з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню 496, 20 грн судового збору (0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року).
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 496, 20 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                О. В. Ступак

Судді                                                                                                            І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко