ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 500/1478/22 пров. № А/857/8644/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року у справі №500/1478/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції – Баб`юка П.М., місце ухвалення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту – 01.04.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці з 06.10.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислено за даними персоніфікованого обліку з 01.12.2000 по 31.08.2016. Не погодившись із розміром нарахованої пенсії, 20.10.2021 ОСОБА_1 звернулася в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок розміру пенсії відповідно до архівної довідки про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021, виданої архівним відділом Кременецької РДА Тернопільської області. Однак, відповідач листом від 25.01.2022 №414-292/К-02/8-1900/22 відмовив позивачу у перерахунку пенсії на підставі архівної довідки про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021, мотивуючи тим, що Відділом контрольно-перевірочної роботи №2 неможливо провести перевірку зазначеної довідки, оскільки записи в графі «всього», складові заробітної плати в окремих випадках виправлені, покреслені, написані нерозбірливо або нечитабельні. Також, зазначено, що встановити належність сум заробітної плати помісячно неможливо. Суми утриманих внесків також, виправлені, покреслені, написані олівцем, неможливо встановити відповідність нарахованій заробітній платі в розрізі місяців.
Позивач посилається на те, що сумнівів щодо достовірності даних у вказаній довідці виникати не може, адже архівна довідка про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021 видана на підставі первинних документів: особових рахунків нарахування заробітної плати ОСОБА_1 на 13 листках, справа №253. На сторінках вказаної справи відображена повна та детальна інформація про заробітну плату позивачки за кожний рік її роботи за період з 1992 року по 1996 рік, яка відповідає даним архівної довідки про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №414-292/К-02/8-1900/22 від 25.01.2022 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 при поданні заяви про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати в Шумському відділенні агропромбанку «Україна» з 01.01.1992 по 12.12.1996 відповідно до архівної довідки про заробітну плату від 18.10.2021 за №03-02/2/1707, виданої Архівним відділом Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 06.10.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням заробітної плати її роботи в Шумському відділенні агропромбанку «Україна» за період з січня 1992 року по грудень 1996 року відповідно до архівної довідки про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021, виданої архівним відділом Кременецької районної державної адміністрації та особових рахунків нарахування заробітної плати.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що проводити перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати з січня 1992 року по грудень 1996 року згідно з архівною довідкою про заробітну плату від 18.10.2021 №03-02/2/1707 немає правових підстав, оскільки записи в особових рахунках зроблені неналежним чином. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивачці з 06.10.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислено за даними персоніфікованого обліку з 01.12.2000 по 31.08.2016.
Не погодившись із розміром нарахованої пенсії, 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок розміру пенсії відповідно до архівної довідки про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021, виданої архівним відділом Кременецької РДА Тернопільської області, за період 1992-1996 років.
Водночас, записами, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , заповненій 01.09.1980, підтверджується те, що позивачка в період з 23.07.1986 по 10.10.1997 працювала на посаді касира в Шумському відділенні банку Україна. 
Листом відповідача №414-292/К-02/8-1900/22 від 25.01.2022 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за період її роботи в Шумському відділенні агропромбанку «Україна» з січня 1992 року по грудень 1996 року, відповідно до архівної довідки про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021. Мотивуючи рішення, Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області вказує у своєму повідомленні на те, що немає правових підстав проводити перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати з січня 1992 року по грудень 1996 року, у зв`язку з неможливістю проведення зустрічної перевірки вказаної архівної довідки, оскільки записи в особових рахунках зроблені неналежним чином, а саме: суми нарахованої заробітної плати в графі «Всього», складові заробітної плати, в окремих випадках виправлені, покреслені, написані нерозбірливо або нечитабельні; встановити належність сум заробітної плати помісячно неможливо; суми утриманих страхових внесків також, в окремих випадках, виправлені, покреслені, написані олівцем і неможливо встановити відповідність нарахованій заробітній платі в розрізі місяців.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробітну плату містять неправдиві або недостовірні дані.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із ч.3 ст.4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
В силу приписів ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 5 листопада 1991 року №1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно з ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Отже, заробітна плата для обчислення пенсії враховується за увесь час, починаючи з 01.07.2000, та, за бажанням пенсіонера, за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд за періоди до 01.07.2000. Тобто, на підставі довідок про заробітну плату (підтверджених первинними документами) враховується заробітна плата за будь-які 5 років страхового стажу до 01.07.2000.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі – Порядок №22-1), визначено перелік документів, необхідних для призначення та перерахунку пенсії за віком.
Згідно з пп. 3 п. 2.1 зазначеного Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п.2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Як передбачено ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
За змістом пп. 3 п. 4.2 Порядку №22-1, зокрема, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку №22-1).
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що пенсіонер має подати саме довідку про заробітну плату, в якій мають бути зазначені первинні документи, на підставі яких вона видана, а орган пенсійного фонду має право вимагати від підприємств, установ та організацій, її дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, а також перевіряти обґрунтованість її видачі. Після надходження документів пенсійний орган вирішує питання про перерахунок пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.10.2018 у справі №667/4633/15-а (№К/9901/18164/18).
Cудом першої інстанції вірно з`ясовано, що позивачкою при поданні заяви про перерахунок пенсії представлено відповідачу архівну довідку про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021, виданої архівним відділом Кременецької РДА Тернопільської області із відомостями про заробітну плату за періоди роботи позивачки в Шумському відділенні агропромбанку «Україна» на підставі відомостей книг особових рахунків за 1992-1996 роки.
В матеріалах справи містяться особові рахунки нарахування заробітної плати ОСОБА_1 у Шумському відділенні Державного банку Тернопільської області.
Форма і зміст вказаної довідки відповідає реквізитам, визначених в додатку 5 до Порядку №22-1.
Також у довідці зазначено, що суми заробітної плати ОСОБА_1 відповідають даним її особового рахунку.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надана позивачем довідка №03-02-2-1707 від 18.10.2021 мала бути врахована відповідачем, оскільки відомості, зазначені в ній, підтверджуються первинними документами.
Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №414-292/К-02/8-1900/22 від 25.01.2022 відмовило позивачці в проведенні перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за період її роботи в Шумському відділенні агропромбанку «Україна» з січня 1992 року по грудень 1996 року, відповідно до архівної довідки про заробітну плату №03-02-2-1707 від 18.10.2021 в зв`язку із неможливістю проведення зустрічної перевірки вказаної архівної довідки, оскільки записи в особових рахунках зроблені неналежним чином, в окремих випадках виправлені, покреслені, написані нерозбірливо або нечитабельні; встановити належність сум заробітної плати помісячно неможливо; суми утриманих страхових внесків також, в окремих випадках, виправлені, покреслені, написані олівцем і неможливо встановити відповідність нарахованій заробітній платі в розрізі місяців.
Водночас, як слідує з архівної довідки від 18.10.2021 №03-02/2/1706 відомостями, що містяться у документах архівного фонду Шумського відділення державного банку, Шумського відділення банку «Україна» в книгах наказів підтверджено те, що позивачка працювала на посаді касира з 23.07.1986 по 10.10.1997. Також, повідомлено, що документи постійного зберігання (управлінська документація Шумського відділення державного банку «Україна») не здані на зберігання в архівний відділ, а надати довідку щодо реорганізації банку немає можливості.
В свою чергу суд зауважує, що виявлені розбіжності не можуть мати своїм наслідком відмову у перерахунку пенсії позивачки з урахуванням заробітної плати за період з січня 1992 року по грудень 1996 року, оскільки позивачка не несе відповідальності за правильність складання відповідної довідки. Також, слід враховувати і те, що підприємство-роботодавець є реорганізованим, що в свою, чергу, позбавляє позивачку можливості звернутися за належно оформленою довідкою. Однак, вказані обставини не можуть позбавляти позивачку права на належне пенсійне забезпечення.
Судом враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20 березня 2018 року в справі №527/1655/17, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язана з волею позивача. Коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату позивача, вказало джерело цих даних - особові рахунки, позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків, платіжних відомостей, а уразі втрати - їх відновлення.
Суд, оцінюючи такі підстави відмови, наведені відповідачем, як неналежно здійснені суми утриманих страхових внесків (з виправленням, перекресленнями) та неможливо встановити відповідність нарахованій заробітній платі в розрізі місяців, зазначає наступне.
На підставі ч.1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
Статтею 113 Закону №1058-IV визначено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках.
На підставі ч.1 ст. 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
Таким чином, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому в постанові від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.
З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що архівна довідка, видана Архівним відділом Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 18.10.2021 №03-02/2/1707 із відомостями про заробітну плату позивачки за періоди роботи в Шумському відділенні агропромбанку «Україна» відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку №22-1 має бути врахована для здійснення перерахунку пенсії позивачки.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області – залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року у справі №500/1478/22 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	С. М. Кузьмич