Ухвала
 
13 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 464/6055/20
провадження № 61-6869ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою приватною власністю,   
встановив:
У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , у якому просив суд здійснити розподіл майна подружжя, а саме, квартири АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та визнати за ним право власності на 1/2частину указаної квартири.
У лютому 2021 року ОСОБА_1  звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, у якій просила суд встановити факт окремого проживання з відповідачем з березня 2016 року до розірвання шлюбу у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, а такожвизнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67, 7 кв. м, її особистою приватною власністю.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири  АДРЕСА_1 . 
В зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.
19 липня 2022 року ОСОБА_1 через представника Кіт Х. І. засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).        
Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 04 серпня 2022 року представником заявника надіслано до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, а також докази доплати судового збору. 
У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження представник ОСОБА_1 - адвокат Кіт Х. І. вказує, що нею 08 липня 2022 року було подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, проте ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2022 року касаційну скаргу було повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки до скарги не було долучено документів на підтвердження повноважень адвоката, а також роз`яснено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
19липня 2022 рокукасаційну скаргу було повторно подано до суду касаційної інстанції.
На підтвердження поважності причин пропуску строку касаційного оскарження надано копію супровідного листа Львівськогоапеляційного суду від 31 травня 2022 року № 03.08/269/21 з відміткою про отримання представником заявника 09 червня 2022 року копії постанови апеляційного суду. Також Верховним Судом враховано, що представник заявника в межах розумного строку повторно звернулася із касаційною скаргою після її повернення на підставі ухвали від 14 липня 2022 року.   
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.  
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17, від 22 січня 2020 року в справі № 711/2302/18, від 25 листопада 2020 року в справі № 127/15091/18, від 02 лютого 2022 року в справі № 335/1576/20, від 11 лютого 2022 року в справі № 504/1126/19, від 11 лютого 2022 року в справі № 149/2479/20, від 08 червня 2022 року в справі № 753/23626/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 397, 436 України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року. 
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі. 
Витребувати з Сихівського районного суду м. Львова цивільну справу № 464/6055/20 за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою приватною власністю.        
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
  
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко