УХВАЛА

14 вересня 2022 року 
м. Київ 
справа № 640/20852/21
адміністративне провадження № К/990/23372/22  

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №640/20852/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання дій протиправними, стягнення бюджетного відшкодування та пені, 
в с т а н о в и в:
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» 26.08.2022 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №640/20852/21, ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання скаржником вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень судом з`ясовано, що предметом розгляду справи №640/20852/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві є вимоги щодо визнання протиправними дій Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків із затягування бюджетного відшкодування позивачу у загальній сумі 431279776,00грн ПДВ; стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» заборгованості з відшкодування ПДВ у розмірі 28041775,20грн за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2021 року; стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» пені на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, що станом на 23.07.2021 дорівнює 2627784,35грн (із відповідним збільшенням за кожен день прострочки) за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки на час вирішення даного спору сума бюджетного відшкодування в розмірі 28041775,20грн, яку просить позивач стягнути з Державного бюджету України, є неузгодженою, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Так, суди керуючись положеннями пунктів 200.1, 200.2, 200.4, підпункту 200.7.2. пункту 200.7, пункту 200.10, пункту 200.11, пункту 200.12 статті 200, пункту 76.3. статті 76, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, підпункту 19.1.1 пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України та приймаючи рішення у цій справі виходили з того, що позивачу як платнику податку на додану вартість відшкодовано за податковою декларацією з ПДВ за лютий 2021 року 403238001,00грн, разом з тим на підставі виявлених порушень 17.06.2021 податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення №3263100070202 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2021 року на 22811961,20грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 11405980,50грн; №3243100070202 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2021 року на 883656,00грн; №3253100070202 про відмову у наданні бюджетного відшкодування за лютий 2021 року в сумі 5229814,00грн.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №640/26532/21 було відкрито провадження за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкових повідомлень-рішень від 17.06.2021 №3243100070202, №3253100070202, №3263100070202.
Наведене стало підставою для висновку судів попередніх інстанцій, що оскільки на даний час відсутнє судове рішення у справі №640/26532/21 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.06.2021 №3243100070202, №3253100070202, №3263100070202, сума бюджетного відшкодування в розмірі 28041775,20грн, яку просить позивач стягнути з Державного бюджету України, є неузгодженою.
Суди першої та апеляційної інстанції у цій справі критично оцінили твердження позивача про незаконність проведеної перевірки, результати якої оформлені актом від 21.05.2021 №393/31-00-07-02/20027449, оскільки предметом даного позову (у справі №640/20852/21) є саме факт невідшкодування з бюджету заявленої суми у розмірі 28041775,20грн, яка на даний час є неузгодженою, у той час як предметом судового дослідження у справі №640/26532/21 є відповідність перевірки контролюючого органу як способу реалізації владних управлінських функцій при вирішенні питання підтвердження/не підтвердження заявленого до стягнення бюджетного відшкодування.
Як убачається зі змісту поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» касаційної скарги, підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі останнє, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зазначає положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України - відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Обґрунтовуючи означену підставу касаційного оскарження судових рішень, позивач наводить мотиви незгоди з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову здійсненими по факту оцінки доказів та фактичних обставин справи; посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального й процесуального права; доводить, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах одночасно здійснюючи вказівку на судову практику Верховного Суду викладену у постановах: від 19.03.2020 у справі №460/2939/18, від 14.05.2019 у справі №813/3175/15, від 09.02.2021 у справі №804/3329/15, від 21.10.2021 у справі №817/1314/17 (зокрема, йдеться про застосування положень підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, статті 200 (зокрема пунктів 200.10, 200.11, 200.12), пункту 37 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що вперше подану позивачем касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 25.08.2022 повернув скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таку, що не містила підстав для касаційного оскарження судових рішень. При цьому, у своєму рішенні Верховний Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до пунктів 1, 3 частини четвертої  статті 328 КАС України та роз`яснив вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328, частиною другою-третьою статті 353 КАС України.
Натомість, під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги встановлено, що її зміст щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень є майже ідентичним до тієї, яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 25.08.2022 та яку суд касаційної інстанції визнав необґрунтованою. 
Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду, втім подальше обґрунтування касаційної скарги не дає можливості встановити взаємозв`язок наведених доводів скаржника до зазначеної підстави. 
За змістом касаційна скарга побудована на доведенні протиправності податкової перевірки та відповідно податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідком такої, при цьому скаржник не спростовує висновку судів стосовно того, що сума бюджетного відшкодування у розмірі 28041775,20грн є неузгодженою, тому його право на отримання бюджетного відшкодування до прийняття рішення судом в адміністративній справі №640/26532/21 не вважається порушеним. Позивач не визначає норм матеріального та/або процесуального права, які порушені судами при формуванні цього висновку.
Суд зазначає, що визначені скаржником у касаційній скарзі норми Податкового кодексу України, щодо яких відсутній висновок або які застосовані без урахування висновків Верховного Суду, мають застосовуватися під час судового розгляду у справі №640/26532/21 при вирішенні питання правомірності податкової перевірки та визначення за її наслідками грошових зобов`язань спірними податковими повідомленнями-рішеннями.
Таким чином, Суд повторно звертає увагу податкового органу, що на стадії відкриття касаційного провадження, касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.
Суд повторно наголошує, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Обґрунтування формального зазначеного пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, аналогічно попередньо поданій касаційній скарзі, зводиться до надання неправильної, як на думку скаржника, правової оцінки встановленим у цій справі обставинам у сукупності з наданими доказами, що не є тотожним неправильному застосуванню норм матеріального права; цитування встановлених порушень, обставин справи та положень податкового законодавства з абстрактним зазначенням, що судами рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Верховний Суд наголошує, що згідно з вимогами КАС України обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Крім того, вказана скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало ставитися перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на відповіді норми (норму) права стосовно якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування цієї норми права у подібних правовідносинах. Скаржник повинен навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Проте, таких умов у їх взаємозв`язку у касаційній скарзі позивачем так і не наведено.
Таким чином, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що наведене Товариством з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» обґрунтування не узгоджується із визначеною ним підставою касаційного оскарження судових рішень. 
Також Верховний Суд звертає увагу, що посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права не підміняють визначення підстав касаційного оскарження та також не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги у розумінні частини четвертої  статті 328 КАС України. Невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини четвертої статті 328 та відповідним пунктом частини другої статті 353 КАС України, що скаржником у свою чергу не реалізовано.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити відкриття касаційного провадження та вподальшому розгляд касаційної скарги.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» підлягає поверненню як така, що не містить належного викладення підстав (підстави) касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №640/20852/21.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, Суд -
у х в а л и в:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №640/20852/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання дій протиправними, стягнення бюджетного відшкодування та пені повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
                              Суддя                                                                                   І.Я. Олендер