ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/3625/16	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Таран С.В.,
Суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.,
при секретарі судового засідання Земляк А.В.,
за участю представників:
від  ОСОБА_1  – Леонтьєва Н.В., Переходов М.В.,
від Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" – Мойсеєнко Р.М.,
від  ОСОБА_2 – Єгоров Б.С.,
розглянувши апеляційну скаргу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ"
на рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2020, прийняте головуючим суддею Літвіновим С.В., суддями: Лічманом Л.В., Бездолею Д.О., м. Одеса, повний текст складено 18.05.2020,
у справі №916/3625/16
за позовом:  ОСОБА_1 
до відповідача: Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:  ОСОБА_2 
про стягнення 3 430 369 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", в якому в редакції уточненої позовної заяви б/н та б/д (вх.№601/20 від 13.01.2020) просила стягнути з відповідача на користь позивачки вартість внеску останньої у статутний капітал товариства відповідача у розмірі 1840000 грн, 3% річних у сумі    165600 грн, інфляційних втрат у розмірі 553854 грн та пені у сумі 870915 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю невиконання Повним товариством "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" свого обов`язку щодо виплати позивачці вартості внеску останньої у статутний капітал товариства відповідача відповідно до балансу, складеного на день її виходу, що, в свою чергу, виступає підставою для стягнення такої вартості у судовому порядку разом з проведеними компенсаційними та штрафними нарахуваннями.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 29.12.2016 порушено провадження у справі №916/3625/16 та залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_2 .
Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.05.2020 у справі №916/3625/16 (головуючий суддя Літвінов С.В., судді: Лічман Л.В., Бездоля Д.О.) позов задоволено частково; стягнуто з Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" на користь ОСОБА_1 вартість внеску у розмірі 1840000 грн, 3% річних у розмірі 124308,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 327605,65 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 34378,71 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Судове рішення мотивоване доведеністю ОСОБА_1 факту невиконання відповідачем покладеного на нього чинним законодавством обов`язку щодо виплати позивачці вартості внеску останньої у статутний капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" відповідно до балансу, складеного на день її виходу, при цьому місцевий господарський суд врахував неправильність здійсненого позивачкою розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, зумовлену невірним обранням періоду проведення компенсаційних нарахувань, а також те, що ні умовами засновницького договору, ні положеннями законодавства не передбачено нарахування пені на вартість невиплаченого внеску у зв`язку із виходом учасника з товариства.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Повне товариство "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2020 у справі №916/3625/16 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити частково, задовольнивши вимоги позивачки в частині виплати ОСОБА_1 внесених коштів до статутного капіталу товариства відповідача у розмірі 271710 грн.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що дана справа не належить до юрисдикції господарських судів і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а також на порушенні місцевим господарським судом під час здійснення судового розгляду принципів диспозитивності та змагальності сторін. Крім того, апелянт зауважує на недоведеності ОСОБА_1 факту внесення останньою до складеного капіталу товариства відповідача внеску у розмірі 1840000 грн, оскільки наявні у матеріалах справи докази підтверджують те, що сума внесених нею коштів складає лише 271710 грн. Водночас, за твердженням скаржника, в оскаржуваному судовому рішенні Господарський суд Одеської області неправильно застосував норму статті 71 Закону України "Про господарські товариства", оскільки безпідставно не звернув увагу на те, що у разі виходу учасника, який не повністю сплатив свій внесок до статутного капіталу товариства, він має право вимагати повернення лише фактично сплаченого внеску. Апелянт також зазначає про те, що суд першої інстанції необґрунтовано не надав оцінки доказовому значенню наданого відповідачем висновку експертизи, який є об`єктивно необхідним для вирішення такої категорії спорів, та стягнув з Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" компенсаційні нарахування за відсутності правових підстав для цього.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 24.07.2020 (вх.№1802/20/Д2 від 24.07.2020) ОСОБА_1 зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить апеляційну скаргу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2020 у справі №916/3625/16 – без змін. Зокрема, позивачка посилається на те, що спір у даній справі за своєю природою є корпоративним спором, позовні вимоги в якому спрямовані на захист прав позивачки як учасника товариства відповідача, який вибув, у зв`язку з чим вказана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Позивачка також наголошує на повній сформованості статутного капіталу товариства відповідача та відсутності будь-яких несплачених внесків учасників цього товариства, а також на правомірності не врахування місцевим господарським судом поданого відповідачем висновку експертизи. Крім того, за твердженням ОСОБА_1 , прострочення виплати позивачці Повним товариством "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" вартості її внеску відповідно до балансу, складеного на день виходу останньої, є належною підставою для стягнення з відповідача компенсаційних нарахувань.
18.08.2020 до суду апеляційної інстанції від Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" надійшла відповідь на відзив б/н від 17.08.2020 (вх.№1802/20/Д3 від 18.08.2020), в якій скаржник просить у повному обсязі задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на те, що поданий позивачкою відзив на апеляційну скаргу не спростовує доводів апелянта та фактично не наводить жодних аргументів, які б підтверджували позицію ОСОБА_1 .
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Мишкіної М.А., суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В. від 16.06.2020 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 17.06.2020 задоволено заяву судді Лавриненко Л.В. про самовідвід у справі №916/3625/16 і передано дану справу для повторного автоматизованого розподілу для заміни відведеного судді в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду для апеляційного розгляду справи №916/3625/16 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Мишкіної М.А., суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 у визначеному складі суддів прийнято справу №916/3625/16 до свого провадження.
В подальшому, з огляду на перебування суддів Аленіна О.Ю. та Богатиря К.В. у відпустках, на підставі розпорядженням в.о. керівника апарату суду №257 від 25.08.2020 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3625/16.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду для апеляційного розгляду справи №916/3625/16 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Мишкіної М.А., суддів: Таран С.В., Поліщук Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.08.2020 у визначеному складі суддів прийнято справу №916/3625/16 до свого провадження та призначено дану справу до розгляду на 14.09.2020 на 10:00.
Протокольною ухвалою суду від 14.09.2020 у судовому засіданні у справі №916/3625/16 було оголошено перерву до 15:00 год 17.09.2020.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 призначено у справі №916/3625/16 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; попереджено судових експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від поважних причин від виконання покладених на них обов`язків; витрати по оплаті судової економічної експертизи покладено на Повне товариство "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ"; надано в розпорядження експертів матеріали даної справи; зобов`язано Повне товариство "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" сплатити рахунок за проведення експертизи протягом 5 робочих днів з дня його отримання; апеляційне провадження у справі №916/3625/16 зупинено до отримання висновку експертизи (на час її проведення) та/або повернення матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду. На вирішення експертизи поставлено наступні питання:
-Чи підтверджується документально внесок Леонтьєвої Наталії Вікторівни у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" у розмірі 1840000 грн станом на 13.07.2016 року? Якщо ні, якою є фактична сума внеску Леонтьєвої Наталії Вікторівни у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" станом на 13.07.2016?;
-Якою є вартість внеску Леонтьєвої Наталії Вікторівни у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" відповідно до балансу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", складеного на 13.07.2016, та станом на 15.10.2016?.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 поновлено апеляційне провадження у справі №916/3625/16 та призначено судове засідання для розгляду клопотання експерта на 01.02.2021 о 14:30, а ухвалою суду від 01.02.2021 надано у розпорядження експерта додаткові документи, подані Велічком Олександром Вікторовичем (вх.№1802/20/Д24 від 29.01.2021) та Повним товариством "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" (вх.№1802/20/Д25 від 29.01.2021) разом із заявами від 29.01.2021; матеріали справи №916/3625/16 направлено до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової експертизи за ухвалою від 17.09.2020; зупинено апеляційне провадження у справі №916/3625/16 на час проведення експертизи.
27.05.2021 до суду апеляційної інстанції з експертної установи надійшла справа №916/3625/16 разом із висновком судової економічної експертизи №20-5982/5983 від 31.03.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 поновлено апеляційне провадження у справі №916/3625/16 та призначено справу до розгляду на 22.06.2021 о 14:00.
Між тим, у зв`язку із перебуванням суддів Поліщук Л.В. та Таран С.В. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №145 від 17.06.2021 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3625/16.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду для апеляційного розгляду справи №916/3625/16 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Мишкіної М.А., суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 у визначеному складі суддів прийнято справу №916/3625/16 до свого провадження та призначено дану справу до розгляду на 14.07.2021 о 14:00.
Протокольною ухвалою суду від 14.07.2021 було відкладено розгляд справи на 22.07.2021 о 16.30 та викликано у вказане судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту Міністерства юстиції України Бочкарьова Дениса Олександровича для надання пояснень щодо висновку судової економічної експертизи №20-5982/5983 від 31.03.2021 у справі №916/3625/16.
В подальшому протокольною ухвалою суду від 22.07.2021 у судовому засіданні у справі №916/3625/16 було оголошено перерву до 14:00 год 22.09.2021, а протокольно ухвалою суду від 22.09.2021 – до 16:30 год 05.10.2021.
Судове засідання у справі №916/3625/16, призначене на 05.10.2021, не відбулось з огляду на перебування головуючого судді Мишкіної М.А. у відпустці, у зв`язку з чим ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 призначено дану справу до розгляду на 20.10.2021 о 10:00.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі №916/3625/16 призначено додаткову судову економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз; витрати по оплаті судової економічної експертизи покладено на Повне товариство "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" та зупинено апеляційне провадження на час проведення судової експертизи. На вирішення судової експертизи поставлене єдине питання: "Якою є вартість внеску Леонтьєвої Наталії Вікторівни у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" відповідно до балансу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", складеного станом на 15.10.2016?".
18.02.2022 до суду апеляційної інстанції від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання №21-6316/6317 від 16.11.2021 (вх.№662/22 від 18.02.2022) про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, до якого додано рахунок №21-6316/6317(31) від 16.11.2021 за проведення експертизи. 
З огляду на звільнення судді Мишкіної М.А. у відставку з 17.02.2022 за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3625/16.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду для апеляційного розгляду справи №916/3625/16 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2022 у визначеному складі суддів справу №916/3625/16 прийнято до свого провадження; поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" на рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2020 у справі №916/3625/16; клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №21-6316/6317 від 16.11.2021 (вх.№662/22 від 18.02.2022) задоволено частково; зобов`язано Повне товариство "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали надати до Південно-західного апеляційного господарського суду: розшифровку рядка 1425 "Неоплачений капітал" Балансу (форма №1) Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" станом на 15.10.2016 у сумі 1568 тис.грн і бухгалтерські регістри аналітичного обліку по рахункам 40, 46 в розрізі дат внесків та засновників Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" станом на 15.10.2016; зобов`язано ОСОБА_1 протягом  10 днів з дня отримання цієї ухвали надати до Південно-західного апеляційного господарського суду первинні (платіжні) документи, що підтверджують внесення грошових коштів у статутний капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", крім тих, що вже були долучені до матеріалів справи (за наявності); у задоволенні решти клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №21-6316/6317 від 16.11.2021 (вх.№662/22 від 18.02.2022) відмовлено; зобов`язано Повне товариство "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" оплатити рахунок №21-6316/6317(31) від 16.11.2021 за проведення судової експертизи в строк до 05.05.2022; зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" на рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2020 у справі №916/3625/16 на час проведення додаткової судової економічної експертизи.
26.04.2022 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення б/н від 25.04.2022 (вх.№1802/20/Д47 від 26.04.2022) щодо витребуваних ухвалою суду від 24.03.2022 документів.
27.04.2022 Повне товариство "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з клопотанням б/н від 27.04.2022 (вх.№1802/20/д48 від 27.04.2022), в якому останнє просило продовжити йому до 05.06.2022 строк для проведення оплати по рахунку №21-6316/6317(31) від 16.11.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2022 у справі №916/3625/16 відмовлено у задоволенні клопотання Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" б/н від 27.04.2022 (вх.№1802/20/Д48 від 27.04.2022).
В подальшому на адресу апеляційного господарського суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №916/3625/16 разом з висновком експерта №21-6316/6317 від 29.07.2022, складеним за результатами проведення додаткової судової економічної експертизи, призначеної ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 поновлено апеляційне провадження за вищенаведеною апеляційною скаргою та призначено справу №916/3625/16 до розгляду на 12.10.2022 о 10:00.
Судове засідання у справі №916/3625/16, призначене на 12.10.2022, не відбулося внаслідок оголошення повітряної тривоги, у зв`язку з чим колегією суддів розгляд даної справи було призначено на 02.11.2022 о 10:30.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про виклик експерта б/н від 10.10.2022 (вх.№1802/20/Д61 від 11.10.2022) та викликано судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Шевчука Дениса Олеговича до Південно-західного апеляційного господарського суду для участі у судовому засіданні у справі №916/3625/16.
Протокольною ухвалою суду від 02.11.2022 у судовому засіданні у справі №916/3625/16 було оголошено перерву до 11:30 год 30.11.2022.
У судовому засіданні 30.11.2022 представник Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" апеляційну скаргу підтримав; ОСОБА_1 та її представник висловили заперечення проти її задоволення; представник ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити.
ОСОБА_2 своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення позивачки та представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2010 проведено державну реєстрацію Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №15561020000038169.
Згідно з пунктом 1.1 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", затвердженого рішенням загальних зборів учасників, оформленим протоколом №40 від 18.01.2013 (далі – засновницький договір Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ"), цей засновницький договір визначає порядок створення, реорганізації і ліквідації вказаного товариства, порядок вступу учасників до товариства та виходу з нього, права і обов`язки товариства та його учасників, розмір, склад та порядок формування складеного капіталу, основи економічної діяльності товариства, склад органів управління, їх компетенцію, порядок прийняття рішень.
Відповідно до пункту 1.2 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" учасниками товариства є Фізична особа-підприємець Велічко Олександр Вікторович та Фізична особа-підприємець Леонтьєва Наталія Вікторівна.
В силу підпункту в) пункту 3.1, пункту 3.2 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" учасники товариства мають право вийти зі складу учасників товариства в установленому засновницьким договором порядку. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством України.
У пункті 3.4 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" передбачено, що учасники зобов`язані повністю внести свій вклад у складений капітал не пізніше 1 року після реєстрації або перереєстрації товариства. Учаснику товариства, який вніс вклад, видається свідоцтво товариства.
Учасник товариства може в будь-який час вийти з товариства, попередивши про це інших учасників не пізніше, як за три місяці. Якщо при виході учасника товариства це товариство зберігається, то учаснику виплачується вартість його внеску відповідно до балансу, складеного на день виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частина прибутку, одержаного товариством у минулому році. Майно, передане учасником товариству тільки у користування, повертається йому без винагороди (пункт 3.9 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ").
Згідно з пунктами 4.10-4.13 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" учасники товариства створюють складений капітал у розмірі 4600000 грн. Сума вкладів і розмір часток учасників у складеному капіталі товариства розподіляються наступним чином: Фізична особа-підприємець Велічко Олександр Вікторович (вартість вкладу – 2760000 грн, розмір частки – 60% складеного капіталу); Фізична особа-підприємець Леонтьєва Наталія Вікторівна (вартість вкладу – 1840000 грн, розмір частки – 40% складеного капіталу). При формуванні або у разі збільшення розміру зареєстрованого складеного капіталу, складений капітал виплачується у грошовій формі та розміщується на банківських рахунках комерційних банків. Товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір складеного капіталу згідно з нормами чинного законодавства. Рішення товариства про зміни розміру складеного капіталу набирає чинності з дня внесення цих змін до державного реєстру.
Рішенням загальних зборів учасників Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", оформленим протоколом №42 від 15.05.2013 вирішено, зокрема, зобов`язати Фізичну особу-підприємця Леонтьєву Наталію Вікторівну внести вклад у складений капітал вказаного товариства у розмірі 1568290 грн у строк до 23.01.2014.
В адресованій Велічку Олександру Вікторовичу (учасник Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ") заяві б/н від 12.07.2016 позивачка, посилаючись на приписи статті 71 Закону України "Про господарські товариства", зазначила про свій вихід зі складу учасників товариства відповідача з 15.10.2016 та вимагала виплатити їй вартість внеску останньої відповідно до балансу, складеного на день виходу, з урахуванням ринкової вартості активів товариства.
Вищенаведена заява була вручена адресату 13.07.2016, про що свідчить накладна кур`єрської служби доставки з проставленою відміткою про отримання відправлення.
Директор Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" листом №52 від 30.09.2016, складеним за результатами опрацювання наведеної заяви ОСОБА_1 , повідомив позивачку про те, що останньою, як учасником товариства відповідача, було сплачено внесок у розмірі лише 5,9067% від складеного капіталу товариства, у зв`язку з чим вона після вирішення спору зі своїм чоловіком ( ОСОБА_3 ) щодо розподілу спільної сумісної власності подружжя має право вимагати повернення лише фактично сплаченого внеску.
Крім того, у матеріалах даної справи наявні балансова довідка про обсяги внесків засновників у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" б/н від 10.01.2017, висновки експертів, а також копії низки рішень загальних зборів учасників Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", засновницького договору товариства відповідача у різних редакціях, фінансових та бухгалтерських документів вказаного товариства, судових рішень у справі №916/2672/16.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки вартості внеску останньої у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" у розмірі 1840000 грн, 3% річних у сумі 165600 грн, інфляційних втрат у розмірі 553854 грн та пені у сумі 870915 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд послався на доведеність ОСОБА_1 факту невиконання відповідачем покладеного на нього чинним законодавством обов`язку щодо виплати позивачці вартості внеску останньої у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" відповідно до балансу, складеного на день її виходу, між тим суд першої інстанції врахував неправильність здійсненого позивачкою розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, зумовлену невірним обранням періоду проведення компенсаційних нарахувань, а також те, що ні умовами засновницького договору, ні положеннями законодавства не передбачено нарахування пені на вартість невиплаченого внеску у зв`язку із виходом учасника з товариства.
Колегія суддів не повністю погоджується з вищенаведеними висновками Господарського суду Одеської області з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Колегія суддів враховує, що у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі №910/6642/18 судом касаційної інстанції викладено висновок про стадійність захисту права, зокрема, вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
За умовами частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права – це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Відповідно до статті 113 Цивільного кодексу України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.
Статтею 116 Цивільного кодексу України унормовано, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом;     5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом. Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.
Пунктом в) частини першої статті 10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній станом на виникнення спірних правовідносин; далі – Закон України "Про господарські товариства") передбачено, що учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства.
Повним є товариство, учасники якого відповідно до укладеного між ними договору здійснюють підприємницьку діяльність від імені товариства і солідарно несуть додаткову (субсидіарну) відповідальність за його зобов`язаннями усім майном, що їм належить (частина перша статті 119 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 120 Цивільного кодексу України повне товариство створюється і діє на підставі засновницького договору. Засновницький договір підписується всіма його учасниками. Засновницький договір повного товариства крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має містити відомості про: розмір та склад складеного капіталу товариства; розмір та порядок зміни часток кожного з учасників у складеному капіталі; розмір, склад та строки внесення ними вкладів.
Частиною першою статті 66 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що повним визнається таке товариство, всі учасники якого займаються спільною підприємницькою діяльністю і несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями товариства усім своїм майном.
В силу статті 67 Закону України "Про господарські товариства" засновницький договір про повне товариство, крім умов, передбачених статтями 4 і 66 цього Закону, повинен визначати розмір частки кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення вкладів, форму їх участі у справах товариства.
За умовами статті 126 Цивільного кодексу України учасник повного товариства, яке було створене на невизначений строк, може у будь-який момент вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до фактичного виходу із товариства.
Аналогічний порядок реалізації учасником повного товариства права на вихід з товариства регламентований частиною першою статті 71 Закону України "Про господарські товариства".
У контексті вказаних норм заява учасника повного товариства про намір вийти з товариства є юридично значимою дією, яка засвідчує власне волевиявлення останнього, що не потребує узгодження з самим товариством, як юридичною особою, або його іншими учасниками і є підставою для припинення відповідних корпоративних правовідносин, а також виступає передумовою для настання обумовлених таким виходом наслідків, передбачених чинним законодавством (зокрема, приписами частин третьої, четвертої статті 71 Закону України "Про господарські товариства" та частини першої статті 130 Цивільного кодексу України).
Колегія суддів зауважує, що законодавцем не встановлено конкретної форми заяви про вихід учасника з повного товариства, між тим істотне значення у даному випадку має факт здійснення такої заяви з дотриманням відповідного тримісячного строку до фактичного виходу із товариства, а також зміст самої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення корпоративних відносин як відповідна конкретна форма вираження волевиявлення учасника товариств.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що учасник повного товариства не обмежений в праві заявити про вихід з такого товариства як за три місяці до фактичного виходу із товариства, так і більш завчасно, тобто за більший строк до фактичного виходу, що мало місце в даному випадку.
Як зазначалося вище, ОСОБА_1 13.07.2016, тобто своєчасно (не пізніше, ніж за три місяці до фактичного виходу із товариства), шляхом подання заяви б/н від 12.07.2016 з посиланням на приписи статті 71 Закону України "Про господарські товариства" повідомила про свій вихід зі складу учасників товариства відповідача                 з 15.10.2016 та вимагала виплатити їй вартість внеску останньої відповідно до балансу, складеного на день виходу.
Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України "Про господарські товариства" якщо при виході учасника з повного товариства це товариство зберігається, то учаснику виплачується вартість його внеску відповідно до балансу, складеного на день виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.
Учасникові, що вийшов, якого виключено або який вибув з повного товариства з підстав, встановлених у статтях 126, 128 і 129 цього Кодексу, виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна частці цього учасника у складеному капіталі товариства, якщо інше не встановлено засновницьким договором (частина перша статті 130 Цивільного кодексу України).
Між тим, пунктом 3.9 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" визначено, що якщо при виході учасника товариства це товариство зберігається, то учаснику виплачується вартість його внеску відповідно до балансу, складеного на день виходу.
Отже, беручи до уваги те, що засновницьким договором товариства відповідача конкретно встановлено правові наслідки виходу учасника з даного товариства у вигляді виплати йому виключно балансової вартості його внеску на день фактичного виходу, апеляційний господарський суд зауважує на тому, що у спірних правовідносинах, пов`язаних з виходом ОСОБА_1 з Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", не підлягає застосуванню наведена вище норма Цивільного кодексу України щодо виплати їй вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивачки у складеному капіталі товариства відповідача, а відтак не потребує визначення ринкова вартість активів товариства, про необхідність врахування якої безпідставно зазначила позивачка у своїй заяві про вихід б/н від 12.07.2016.
Тобто учасники повного товариства в засновницькому договорі домовились, що при виході учасника з цього товариства йому виплачується не дійсна (ринкова) вартість частини майна товариства (вартість частини чистих активів, вартість частки), а вартість внеску, зробленого відповідним учасником станом на дату його виходу згідно з обліковими даними товариства (балансом товариства), а тому Леонтьєва Наталія Вікторівна при виході з повного товариства має право виключно на отримання власного внеску.
Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд наголошує на тому, що вирішальне значення для правильного вирішення спору у даній справі має встановлення вартості внеску Леонтьєвої Наталії Вікторівни у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" станом на 15.10.2016 (день фактичного виходу ОСОБА_1 з товариства відповідача, визначений самою позивачкою безпосередньо у заяві про вихід б/н від 12.07.2016).
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів наголошує на тому, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Згідно з пунктом 4.10 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" учасники товариства створюють складений капітал у розмірі 4600000 грн. Сума вкладів і розмір часток учасників у складеному капіталі товариства розподіляються наступним чином: Фізична особа-підприємець Велічко Олександр Вікторович (вартість вкладу – 2760000 грн, розмір частки – 60% складеного капіталу); Фізична особа-підприємець Леонтьєва Наталія Вікторівна (вартість вкладу – 1840000 грн, розмір частки – 40% складеного капіталу).
У пункті 3.4 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" передбачено, що учасники зобов`язані повністю внести свій вклад у складений капітал не пізніше 1 року після реєстрації або перереєстрації товариства. 
Поряд з цим, апелянт стверджує про те, що, не зважаючи на зазначення в засновницькому договорі Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" вартості вкладу позивачки у розмірі  1840000 грн (40% складеного капіталу товариства), фактично останньою було внесено лише 271710 грн, що становить 5,9% від складеного капіталу.
Суд апеляційної інстанції вбачає, що відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" станом на 15.10.2016, тобто на день фактичного виходу позивачки з товариства відповідача, зареєстрований (пайовий) капітал склав 4600 тис.грн, з яких неоплачений капітал становив 1568 тис.грн.
Згідно з розшифровкою до вищенаведеного балансу неоплачений капітал в сумі     1568 тис.грн є заборгованістю ОСОБА_1 з оплати її частки у складеному капіталі Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ".
Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013, баланс – це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання та власний капітал. Зведеним регістром бухгалтерського обліку для складання балансу є оборотно-сальдова відомість.
В наявній у матеріалах справи оборотно-сальдовій відомості зазначено, що позивачкою було сплачено внесок до складеного капіталу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" у загальній сумі 271710 грн.
За даними балансової довідки про обсяги внесків засновників у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" б/н від 10.01.2017 учасниками товариства відповідача за період з лютого місяця 2010 року (тобто моменту створення даного товариства) по вересень місяць         2016 року у складений капітал було внесено грошові кошти у загальній сумі 4600000 грн, з яких Фізичною особою-підприємцем Леонтьєвою Наталією Вікторівною внесено        266710 грн.
Зазначені вище відомості бухгалтерської документації щодо заборгованості позивачки з оплати її частки у складеному капіталі товариства відповідача повністю узгоджуються з рішенням загальних зборів учасників Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", оформленим протоколом №42 від 15.05.2013, яким вирішено, зокрема, зобов`язати Фізичну особу-підприємця Леонтьєву Наталію Вікторівну внести вклад у складений капітал зазначеного товариства у розмірі 1568290 грн. Докази визнання вказаного рішення загальних зборів недійсним, незаконним або нечинним, як і докази його скасування у матеріалах справи відсутні.
Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи банківські виписки та платіжні документи, Південно-західний апеляційний господарський суд вбачає, що згідно з банківською випискою по рахунку № НОМЕР_1 в АБ "Південний" позивачкою в якості внеску до складеного капіталу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" було перераховано 200000 грн (30.12.2011) та 6870 грн (30.11.2012), а за квитанцією №242 від 05.04.2012 ОСОБА_1 сплачено 59840 грн.
За таких обставин, банківські виписки та платіжні документи підтверджують сплату позивачкою свого внеску до складеного капіталу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" у сумі 266710 грн (200000 грн + 6870 грн + 59840 грн = 266710 грн).
Поряд з цим, апеляційним господарським судом враховується підтверджена наявними у матеріалах справи договорами купівлі-продажу та протоколами загальних зборів учасників товариства відповідача переуступка позивачці внеску у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" від колишніх учасників даного товариства, а саме: від Фізичної особи-підприємця Осіпова А.В. в сумі 2500 грн та від Фізичної особи-підприємця Сараєва Д.Ю. в сумі 2500 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що балансова вартість внеску Леонтьєвої Наталії Вікторівни у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" станом на 15.10.2016, тобто на день фактичного виходу позивачки з товариства відповідача, становить 271710 грн (266710 грн + 2500 грн + 2500 грн = 271710 грн).
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з наявними у матеріалах справи висновками судових експертиз №20-5982/5983 від 31.03.2021 та №21-6316/6317 від 29.07.2022, а також аудиторським висновком про достовірність фінансової звітності Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", складеним Аудиторською фірмою "Реверс", у той час як викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок Господарського суду Одеської області про те, що балансова вартість внеску позивачки на день її фактичного виходу становить 1840000 грн, фактично ґрунтується на припущеннях про повну сплату останньою свого внеску, які суд першої інстанції зробив, спираючись на обставини неодноразової зміни розміру складеного капіталу товариства відповідача (як в сторону його збільшення, так і зменшення), що можливо лише після формування такого капіталу, проте поза увагою місцевого господарського суду безпідставно залишились обставини його формування (зокрема, розмір фактично перерахованого Леонтьєвою Наталією Вікторівною внеску), які повинні встановлюватися за допомогою належних та допустимих доказів (фінансової та бухгалтерської документації, платіжних документів, висновків експертів тощо), жодної правової оцінки яким судом першої інстанції надано не було.
Посилання місцевого господарського суду на баланс (звіт про фінансовий стан) Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" станом на 31.12.2016, у графі "Неоплачений капітал" якого проставлено прочерк, є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини третьої статті 71 Закону України "Про господарські товариства" та положень засновницького договору учаснику виплачується вартість його внеску відповідно до балансу, складеного на день виходу, у зв`язку з чим вартість відповідного внеску повинна визначатися з урахуванням балансу, складеного станом на 15.10.2016 (день фактичного виходу ОСОБА_1 з товариства відповідача), а не на кінець календарного року, в якому відбувся вихід учасника.
Суд апеляційної інстанції вважає також помилковими твердження позивачки та висновок місцевого господарського суду про те, що складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" у розмірі 4600000 грн був сформований, тому що наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що Леонтьєвою Наталією Вікторівною у вказаний капітал було внесено лише 271710 грн. Певний проміжок часу товариство у бухгалтерському обліку відображало відомості про сформованість статутного капіталу, оскільки частина неоплаченого позивачкою внеску у розмірі 1568290 грн помилково була сплачена Фізичною особою-підприємцем Велічком Олександром Вікторовичем.
Крім того, апеляційним господарським судом враховується, що в силу пункту 3.4 засновницького договору Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" учаснику товариства, який вніс вклад, видається свідоцтво товариства, проте у матеріалах справи відсутнє та позивачкою до місцевого господарського суду не подано такого свідоцтва, що також підтверджує факт внесення Леонтьєвою Наталією Вікторівною свого внеску до складеного капіталу товариства відповідача не у повному обсязі.
Фактично єдиним доказом, на який позивачка посилається як на підтвердження внесення нею частки у складений капітал товариства відповідача у розмірі 1840000 грн, виступає рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2016 у справі №916/2672/16, залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.02.2017, однак, ознайомившись зі змістом вказаних судових рішень, колегія суддів зазначає про те, що в межах розгляду справи №916/2672/16 не встановлено жодних преюдиційних обставин, які підлягали би обов`язковому врахуванні при вирішенні спору у даній справі, адже питання внесення/не внесення Фізичною особою-підприємцем Леонтьєвою Наталією Вікторівною свого вкладу у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" судами при розгляді справи №916/2672/16 не досліджувалось.
Отже, беручи до уваги те, що згідно з приписами чинного законодавства при виході учасника з повного товариства йому виплачується балансова вартість його внеску на день виходу, яка безумовно залежить від фактичного розміру перерахованого таким учасником внеску, а не від вартості внеску, визначеного у засновницькому договорі (номінальна вартість внеску), який учасник має сплатити протягом певного періоду після укладення такого договору, Південно-західний апеляційний господарський суд, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів виплати позивачці товариством відповідача зазначеної вартості її внеску, дійшов висновку про доведеність ОСОБА_1 наявності правових підстав для стягнення з Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" на її користь вартості внеску у розмірі 271710 грн. 
Водночас колегія суддів зазначає, що невиконання Повним товариством "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" грошового зобов`язання правильно кваліфіковане судом першої інстанції як його порушення у розумінні Цивільного кодексу України, а самого відповідача визначено таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Отже, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за    будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. 
Саме таку правову позицію викладено у пунктах 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013.
У застосуванні індексації колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду також враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України №62– 97р. від 03.04.1997. У листі Верховного Суду України №62– 97р. від 03.04.1997 зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому за місяць, тому умовно слід виходити з того, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають будь-який період, перемножити між собою.
Колегія суддів зауважує, що під час розгляду позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи господарський суд повинен перевірити здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення грошових коштів, при цьому обґрунтованість проведеного останнім розрахунку безпосередньо залежить, зокрема, від правильності визначення бази відповідних нарахувань.
Дослідивши та перевіривши проведений позивачкою розрахунок компенсаційних нарахувань, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про неправильність останнього, оскільки зазначені нарахування ОСОБА_1 були здійснені на вартість внеску у складений капітал Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" у розмірі 1840000 грн, між тим, як зазначалося вище, реальна балансова вартість вказаного внеску, що підлягає виплаті позивачці у зв`язку з її виходом з товариства відповідача, становить 271710 грн, відтак саме на вказану суму підлягають нарахуванню інфляційні втрати та 3% річних, що безпідставно залишилось поза увагою Господарського суду Одеської області.
З урахуванням зазначеного апеляційним господарським судом в межах заявленого позивачкою періоду було проведено власний розрахунок компенсаційних нарахувань в межах визначених позивачкою періодів, відповідно до якого з Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 24475,44 грн 3% річних (за період з 13.01.2017 по 13.01.2020) та 81079,85 грн інфляційних втрат (за січень місяць    2017 року – січень місяць 2020 року).
Щодо позовних вимог про стягнення пені колегія суддів зазначає наступне.
За умовами частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
В силу частин першої, другої та четвертої статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.
Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Суб`єкти господарювання при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.
Згідно з приписами статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Отже, враховуючи те, що пеня виступає саме договірною санкцією, при цьому ні засновницьким договором Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", ні приписами чинного законодавства не передбачено нарахування пені на вартість внеску, не виплаченого учаснику товариства у зв`язку із його виходом з цього товариства, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені.
Доводи апелянта про те, що дана справа не належить до юрисдикції господарських судів і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на їх необґрунтованість, оскільки позов ОСОБА_1 у даній справі про стягнення з Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" вартості її внеску у складений капітал вказаного товариства (з урахуванням компенсаційних нарахувань) відповідно до балансу, складеного на день її виходу, за своєю правовою природою є корпоративним спором, в якому позовні вимоги спрямовані на захист прав учасника товариства, який вибув, а тому в силу частини третьої статті 20 Господарського процесуального кодексу України зазначена справа належить до юрисдикцій саме господарського суду, при цьому сам по собі факт втрати позивачкою статусу фізичної особи-підприємця не змінює природи та характеру спору, тобто і його підсудності, оскільки право на отримання вищенаведеного внеску залишилось за позивачкою як за фізичною особою.
Посилання відповідача про те, що позивачка не подавала нотаріально посвідченої заяви про вихід з товариства, у зв`язку з чим нею не було дотримано процедуру виходу із складу учасників, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки ні станом на момент подання ОСОБА_1 відповідної заяви про вихід з товариства, ні станом на момент фактичного виходу позивачки з товариства відповідача норми законодавства не передбачали обов`язку нотаріального посвідчення такої заяви (відповідні зміни до Цивільного кодексу України щодо необхідності нотаріального посвідчення заяви про вихід набрали чинності лише 02.11.2016).
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. 
Рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2020 у справі №916/3625/16 не відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, внаслідок чого останнє підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення 1568290 грн вартості внеску, 99832,61 грн 3% річних та 246525,80 грн інфляційних втрат з одночасним ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позову в цій частині, а також зміні в частині розподілу судових витрат.
Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
В силу частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 11%).
Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина четверта статті 127 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на викладене, документально підтверджена за допомогою наявних у матеріалах справи актів здачі-приймання висновків експертів вартість призначених у даній справі судових експертиз, що була сплачена відповідачем, також підлягає розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2020 у справі №916/3625/16 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 1568290 грн вартості внеску,      99832,61 грн 3% річних та 246525,80 грн інфляційних втрат скасувати, у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, в частині розподілу судових витрат – змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
"Позов ОСОБА_1 до Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" задовольнити частково.
Стягнути з Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" на користь ОСОБА_1 271710 грн вартості внеску, 24475,44 грн 3% річних, 81079,85 грн інфляційних втрат та 5658,98 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви".
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ" ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" 45795,43 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 81067,91 грн витрат на проведення судових експертиз.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази з зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови, з огляду на відсутність в Південно-західному апеляційному господарському суді електроенергії, зумовлену проведенням в місті Одеса екстрених відключень з метою збалансування енергосистеми та уникнення аварій на обладнанні, складено та підписано 12.12.2022.

Головуючий суддя                                                                      С.В. Таран

Суддя                                                                                          О.Ю. Аленін

Суддя                                                                                          К.В. Богатир