ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/592/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі № 340/592/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача в частині не зарахування періоду (6 років 11 місяців 16 днів) її роботи в закладах освіти до спеціального педагогічного стажу, тобто на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача зарахувати період - 6 років 11 місяців 16 днів трудового стажу до спеціального педагогічного стажу, тобто в цілому вважати стаж роботи 31 рік 7 місяців 25 днів, як на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії вислугу років, відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 пенсій, відповідно до п.7-1 розд. XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, станом на 06.10.2021, тобто на день призначення пенсії.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі № 340/592/22 позов задоволений. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України і просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , отримує пенсію за віком з 06.10.2021 року, відповідно до положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (а.с. 7, 14-16).
17.11.2021 у зв`язку із неотриманням одноразової допомоги у розмірі десяти пенсій, позивач звернулася до відповідача із заявою (а.с. 26).
Листом від 17.12.2021 № 9830-9974/я-02/8-1100/21 відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати грошової допомоги, в зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу. Зазначив, що страховий стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності, який дає право на призначення грошової допомоги складає 24 роки 8 місяців 9 днів, до якого зараховані періоди з 18.08.1998 по 01.09.1999, з 02.09.1999 по 28.08.2003, з 01.10.2003 по 12.11.2004 (а.с. 8-9).
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 17-23) позивач працювала на посаді:
- з 24.12.1979 по 16.08.1982 маляр по 2 розряду,
- з 31.08.1982 по 07.09.1982 санітарка,
- з 07.09.1982 по 01.08.1983 няня санітарка,
- з 30.08.1983 по 21.03.1984 няня,
- з 21.03.1984 по 26.08.1985 санітарка,
- з 26.08.1985 по 10.09.1987 няня,
- з 10.09.1987 по 01.06.1989 помічник вихователя, 
- з 14.06.1989 по 12.11.1989 вихователь,
- з 13.11.1989 по 19.01.1990 підсобний робітник,
- з 19.01.1990 по 15.10.1990 вихователь, 
- з 15.10.1990 по 03.01.1991 помічник вихователя,
- з 03.01.1991 по 24.02.1991 0.25 ставки помічника вихователя,
- з 18.02.1991 по 14.08.1991 вихователь,
- з 27.08.1991 по 01.01.1992 вихователь,
- з 01.01.1992 по 10.11.1995 завідувач дитячого саду,
- з 09.12.1995 по 01.09.1996 керівник гуртків,
- з 01.09.1996 по 17.08.1998 бібліотекар,
- з 17.08.1998 по 01.09.1999 вчитель фізкультури,
- з 02.09.1999 по 28.08.2003 вчитель трудового навчання та образотворчого мистецтва,
- з 01.10.2003 по 08.10.2004 вихователь садової групи,
- з 11.10.2004 по 12.11.2004 вихователь,
- з 06.09.2006 по 03.11.2014 керівник гуртків,
- з 04.11.2014 по 31.10.2018 завідувач дошкільного навчального закладу,
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 (а.с. 24-25) позивач працювала на посаді:
- з 01.11.2018 вихователь.
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 пенсій, відповідно до п.7-1 розж. XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку що стаж роботи позивача має зараховуватись до педагогічного стажу, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30 січня 2019 року по справі №876/5312/17 та у постанові від 13 лютого 2019 року по справі №233/4308/17. Періоди роботи позивача у періодах з 10.09.1987 по 01.06.1989, з 14.06.1989 по 12.11.1989, 15.10.1990 по 03.01.1991, з 18.02.1991 по 14.08.1991, з 27.08.1995 помічником вихователя, вихователем та завідуючою в дитячому садку, керівником гуртків та вчителем фізкультури мають зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п."е" ст.55 Закону №1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України питання щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909. Позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” – “ж” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, і має страховий стаж більш ніж 30 років на таких посадах.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” і “ж” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років”.
Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” - “ж” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, визначено, що, зокрема, в дошкільних навчальних закладах до спеціального стажу роботи зараховується робота на посадах завідуючих, вихователів-методистів, вихователів, музичних керівників, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, практичних психологів, музичні школи - посади: учителі, викладачі, вихователі, керівники гуртків секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
В примітках до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Постановою Кабінет Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, директор позашкільного навчального закладу, заступники директора позашкільного навчального закладу, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, концертмейстер, акомпаніатор у позашкільних закладах; до посад науково-педагогічних працівників, в тому числі, викладачі та концертмейстери.
У відповідності до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч.1 ст. 10 Закону України “Про освіту” від 05.09.2017 № 2145-VIII, позашкільна освіта є невід`ємними складниками системи освіти.
Статтею 29 Закону України “Про освіту” передбачено, що в структуру освіти входить дошкільна освіта.
22.06.2000 прийнято Закон України «Про позашкільну освіту» № 1841-III, статтею 4 якого встановлено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України “Про освіту”, цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.
Пунктом 5 статті 12 Закону №1841-III визначено, що перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною 2 статті 21 Закону №1841-III перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною четвертою статті 21 цього Закону № 1841-III права, обов`язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників закладу позашкільної освіти визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Наведені правові норми дають підстави дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Як встановлено судом, вихід на пенсію саме з посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії відповідачем не заперечується та не є спірним у справі.
Стосовно періодів роботи позивача з 27.08.1991 по 01.01.1992 та з 01.01.1992 по 10.11.1995 колегія суддів зазначає, що робота позивача у цей період на посадах виховател я та завідувача дитячого саду, при колгоспі “Россия” є прирівняною до роботи в державних і комунальних закладах дошкільної освіти, виходячи з наступного.
В силу вимог статей 16, 18 Закону Української PCP “Про народну освіту” від 28.06.1974 року, що діяв на час роботи позивача у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади.
Дитячі дошкільні заклади організуються виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.
Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20 квітня 1978 року основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.
Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.
Статтею 13 Конституції УРСР було передбачено особисту власність громадян.
Отже, на періоди роботи позивача з 27.08.1991 по 01.01.1992 та з 01.01.1992 по 10.11.1995 в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста.
Зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної форми власності, а не до особистої, тому вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 466/2943/17.
Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 876/5312/17, а також у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 233/4308/17, у національному законодавстві є наявні "прогалини"  щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень ст.46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років.  Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач школи мистецтв є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи на посаді викладача в школі мистецтв повинен зараховуватися до пільгового стажу у розумінні п. "е" ст.55 Закону № 1788-XII навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.
Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Проте, відповідно до матеріалів справи відповідач в листі від 17.12.2021 № 9830-9974/я-02/8-1100/21, у відзиві на позов та апеляційній сказі не зазначив які саме періоди роботи позивача не зараховані, та з яких підстав. Так у листі від 17.12.2021 № 9830-9974/я-02/8-1100/21, зазначив, що страховий стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності, який дає право на призначення грошової допомоги складає 24 роки 8 місяців 9 днів, до якого зараховані періоди з 18.08.1998 по 01.09.1999, з 02.09.1999 по 28.08.2003, з 01.10.2003 по 12.11.2004, тобто загалом 6 років 1 місяць 19 днів, але не вказав інші періоди які були зараховані у визначені пенсійним органом - 24 роки 8 місяців 9 днів. При цьому в наданій до справи «Форма РС-право» визначені органом періоди роботи позивача не співпадають з записами трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 17-23). 
Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії     розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.
Положеннями п. 4.2 і п. 4.3 розділу IV Порядку № 22-1визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти     обґрунтованість     їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Таким чином за визначенням п. 4.1 Порядку №     22-1     після отримання заяви позивача про призначення/перерахунок пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача і документам, що їх підтверджують.
Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про призначення (перерахунок) пенсії та надання необхідних документів, уповноважений орган Пенсійного фонду України     має за результатами розгляду такої заяви прийняти мотивоване рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. При цьому рішення про відмову в призначенні пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.
Аналогічний за змістом правовий висновок сформульований Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2020 року в справі № 229/4165/17.
Рішення про відмову зарахування періодів роботи позивача в закладах освіти до спеціального педагогічного стажу, тобто на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.п. е - ж ст.55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, відповідачем не приймалось.
Судовому захисту в адміністративних справах підлягають фактично порушені права, свободи та інтереси особи, а не ті, що ймовірно на думку певної особи можуть бути порушені в майбутньому.
За відсутності вмотивованого рішення органу про перерахунок пенсії, чи відмову в перерахунку пенсії, суд не вправі підміняти собою такий орган.
Отже, з огляду на відсутність в оскаржуваному листі пенсійного органу інформації щодо періодів роботи позивача, які враховані до педагогічного стажу, а також підстав неврахування інших періодів, які складають 6 років 1 місяць 19 днів, суд позбавлений можливості визначити, чи достатньо педагогічного стажу для призначення відповідної виплати. Не містить такої інстанції і позов. 
Таким чином колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов`язати відповідача зарахувати період 6 років 11 місяців 16 днів трудового стажу до спеціального педагогічного стажу, тобто в цілому вважати стаж роботи 31 рік 7 місяців 25 днів, як на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії вислугу років, відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 пенсій, відповідно до п.7-1 розж. XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є передчасними. Суд надає лише оцінку правомірності дій та рішень відповідача.  Проте, обґрунтоване рішення відповідачем з вказаного питання не приймалось. 
Разом с тим, відповідно до частини 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів зазначає, що оскільки відповідачем не зазначено які саме періоди роботи позивача не зараховані, і яких причин, до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про зарахування періодів її  роботи до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії вислугу років, відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та  прийняти вмотивоване рішення щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 пенсій, відповідно до п.7-1 розд. XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 17.11.2021, з урахуванням висновків суду. 
Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, не враховано вказаних вище обставин та положень законодавства, отже, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права у частині задоволення позову щодо зобов`язання пенсійний орган вчинити певні дії, що у відповідності до вимог ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі № 340/592/22 в частині задоволених позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 період 6 років 11 місяців 16 днів трудового стажу до спеціального педагогічного стажу, тобто в цілому вважати стаж роботи – 31 рік 7 місяців 25 днів, як на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.п. “е” - “ж” ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 пенсій, відповідно до п.7-1 розд. XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на 06.10.2021р., тобто на день призначення пенсії - скасувати. 
В цій частині прийняти нове судове рішення -  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування періодів роботи до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії вислугу років, відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 пенсій, відповідно до п.7-1 розд. XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 17.11.2021, та з урахуванням правових висновків суду, викладених в мотивувальній частині постанови, прийняти рішення щодо наведених питань з мотивуванням підстав його прийняття.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко