ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 жовтня 2022 року, -
У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на 3 (три) роки.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн..
Згідно постанови суду, 25.06.2022 року о 21 год. 31 хв. в м. Чернівці по вул. Головна, 216а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичній установі у лікаря нарколога водій відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП. 
В своїй апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки судом розгляд даної справи не був об`єктивним.
Зазначає, що працівниками поліції огляд на стан сп`яніння було проведено з порушенням і він є недійсним, так як під час зупинки транспортного засобу працівники патрульної поліції не пропонували йому

ЄУНСС №727/5288/22 Головуючий у І інстанції: Стоцька Л.А.
Провадження №33/822/677/22 Доповідач: Станковська Г.А. 
Категорія: ч.2 ст. 130 КУпАП 

пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а одразу запропонували поїхати до медичного закладу по вул. Миколаївська, 22 «б» в м. Чернівці.
Звертає увагу суду на те, що перебуваючи в медичному закладі він здав біологічне середовище для дослідження, однак, як пояснила лікар, яка проводила огляд, що даного біологічного середовища недостатньо для дослідження, а тому у висновку буде вказано, що я відмовився від проходження огляду. 
На відеоматеріалах наданих працівниками поліції не зафіксовано факту його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Під час перегляду відеозапису видно, що перебуваючи в медичному закладі він надав біологічне середовище для дослідження, але зі слів лікаря даного середовища недостатньо для дослідження.
Зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення і повинен бути підтвердженим іншими достатніми, допустимими, достовірними та належними доказами.
Проте, надати суду належних та допустимих доказів того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, працівники поліції не змогли і такі докази в матеріалах справи відсутні.
У зв`язку чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо нього закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах аргументи адвоката Романюка В.Я., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Заперечення вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час слухання справи, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним. 
Згідно диспозиції статті 130 КУпАП, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Отже, в даному випадку, ОСОБА_1 вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, вчиненого повторно протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.
Пунктом 2.5 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, … під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги останнього, підтверджується наявними у справі доказами.
Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №336687 від 26 червня 2022 року вбачається, що 25.06.2022 р. о 21 год. 33 хв. в м. Чернівці, по вул. Головна, 216А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло; тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичній установі, у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та в порушенні вимог п.2.5 ПДР України.
Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , з якого вбачається, що останньому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь-якого зазначення про незгоду з вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення суттю правопорушення.
Окрім того, винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України підтверджується наступними доказами:
- відеозаписом №476048 з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано пасивну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння в ЧОНД складеного о 22 год. 10 хв. 25.06.2022 р., так як у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці; 
- висновком №1297 складеним лікарем ОСОБА_2 , засвідченим підписом й печаткою останньої, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження.
Отже, вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що стан його здоров`я задовільний, тобто він мав можливість виконати процедуру проходження обслідування.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є конкретним і доведеним, при цьому зважаючи на те, що останній не вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, однак належних висновків для себе не зробив, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та будучи позбавленим права керування, про що свідчить постанова серії ЕАР №5529966 сформована о 21 год. 48 хв. 25 червня 2022 року. 
Так, в своїй апеляційній скарзі та в письмовому поясненні ОСОБА_1 , стверджує, що від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, зробив все від нього залежне, і це доводиться відео файлами наявними в матеріалах справи.
Однак, такі твердження апелянта не заслуговують на увагу суду. 
Зокрема, з тих самих відео матеріалів, на які посилається скаржник, вбачається, що ОСОБА_1 ігноруючи вказівки лікаря щодо кількості надання біологічного матеріалу, надав неналежну кількість біологічного зразка (так як більшу частину випустив в унітаз), у зв`язку з чим вважав, що наданого ним матеріалу цілком достатньо і він фактично не відмовився від проходження медичного огляду. 
Проте, на відео чітко та неодноразово лікарем акцентовано увагу (відеофіксація велася безперервно з моменту зупинки транспортного засобу) на те, що ця кількість біологічного середовища є недостатньою і трактується, як пасивна відмова правопорушника від огляду, тобто він погодився на огляд і надав матеріал, разом з тим не надав належну кількість для здійснення дослідження. Окрім того, як лікарем, так і працівниками поліції дотримано час проведення медичного огляду, тобто 2 год., за які ОСОБА_1 мав можливість надати для дослідження ще біологічного середовища, проте не виявив бажання, а наполягав на тому, що ним вже надано матеріал для аналізу і тим самим він не відмовився від проходження огляду. 
Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться: 
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Такий огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Зазначені докази в справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що на пропозицію працівника поліції та лікаря пройти огляд на стан сп`яніння, тобто надати належну кількість біологічного середовища для дослідження, ОСОБА_1 фактично відмовився (пасивно відмовився), а отже, співробітник патрульної поліції мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Окрім того, наявні в матеріалах справи відеозаписи, відповідають критерію належності, допустимості, і свідчать про неправомірність дій самого правопорушника ОСОБА_1 , за таких обставин, доводи апелянта щодо його невинуватості, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Отже, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює поведінку ОСОБА_1 під час складання відносно нього адміністративних матеріалів та під час огляду в лікаря, вважає її зневажливою, нахабною, непокірною та неввічливою, а його особу такою, якій наче все дозволено, що в своїй сукупності вказує на протиправність його діянь, з огляду на те, що він вже був позбавлений права керування транспортним засобом.
Варто уваги й те, що будь яких пояснень чи не згоди з оформленням матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 не було висловлено та не заявлено, а дії працівників поліції не були предметом розгляду в суді і ним не оскаржувалися. 
У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Таким чином, працівниками поліції не порушено порядку огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідно до ч.2 ст. 266 КпАП України, а районним судом вірно встановлено, що останній порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП, і висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -    

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 жовтня 2022 року про його визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КпАП України – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
  апеляційного суду                                              Г.А. Станковська