П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/17876/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Майстренко Наталія Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
24 листопада 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду  в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області 27.06.2021 №13322/2409;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області виключити інформацію про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про платника єдиного соціального внеску (фізичної особи-підприємця) з інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС (ІТС);
- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області на його користь витрати на правову допомогу у сумі 15 000,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 1816,00 грн.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.04.2022 позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення №13322/2409 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області 27.06.2021.
Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Київській області виключити інформацію про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про платника єдиного соціального внеску (фізичної особи-підприємця) з інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС (ІТС).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 1816,00 грн. сплаченого судового збору.
В стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в якості суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця), тому контролюючий орган не має юридичних підстав для обліку в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем позивача у якості фізичної особи - підприємця.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідно до бази даних контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 дата державної реєстрації – 26.08.2003 перебуває на податковому обліку у Іванівсько – Подільській ДПІ та застосовує загальну систему оподаткування. На даний час не перебуває у стані припинення.
Зазначено, що фізичні особи – підприємці зареєстровані до 01.07.2004, стосовно яких не проводилася державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця, у тому числі до створення Єдиного державного реєстру, не втратили статусу фізичної особи – підприємця.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4  ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 26.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
27.06.2021 рішенням Головного управління ДПС у Київській області застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції (штраф) у сумі 1593,12 грн. та нараховано пеню за період з 22.01.2019 по 22.07.2019 у сумі 714,36 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивач 03.08.2021 звернувся до контролюючого органу з листом, яким повідомив, що він не є фізичною особою-підприємцем, а попередньо винесені стосовно нього у 2019 - 2020 роках вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску були скасовані у судовому порядку. Також позивач просив виключити інформацію про ОСОБА_1 як про платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (як фізичною особою - підприємцем) з інтегрованої автоматизованої системи "Податковий блок".
На це звернення контролюючим органом надано відповідь у формі листа від 06.09.2021, де викладені роз`яснення механізму зняття з податкового обліку фізичної особи-підприємця. Станом на 01.09.2021 згідно даних інформаційної системи ДПС у ОСОБА_1 існує заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 13 969, 20 грн.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду, вказує, що за період 2019-2020 років ГУ ДПС у Київській області було винесено стосовно нього вимоги про сплату боргу (недоїмки), які скасовані у судовому порядку у зв`язку з тим, що позивач не є фізичною особою-підприємцем, а саме:
- рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 у справі №320/5203/19 позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 12.02.2019 за № Ф-4590-53 на суму 2457,18 грн. та вимоги про сплату боргу від 08.05.2019 за №Ф-4590-53 на суму 5211,36 грн. задоволено у повному обсязі. Зазначене судове рішення постановою Шостого апеляційного адміністративного від 07.08.2020 у справі 320/5203/19 залишене без змін;
- рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі №320/2432/20 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка прийнята Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області за №Ф-114871-53 від 06.02.2020 про сплату ОСОБА_1 5473,90 грн. заборгованості. Зазначене судове рішення постановою Сьомого апеляційного адміністративного від 26.05.2021 у справі 320/2432/20 залишене без змін;
- рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №240/21258/20 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка прийнята Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області за №Ф-114871-53 від 09.11.2020 про сплату ОСОБА_1 11769,20 грн. заборгованості.
Враховуючи те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня будь-яка інформація про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, оскаржуване у даній справі рішення від 27.06.2021 №13322/2409 вважає протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Відповідно до п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі- Закон №2464-VI) визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Спірним у цій справі є питання наявності у позивача обов`язку з нарахування та сплати єдиного внеску саме як фізичною особою-підприємцем.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру (ч. 1 ст. 4 Закону №755)
Відповідно до норм ч. 9 ст. 4 Закону №755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що особою, яка має статус фізичної особи-підприємця, є особа, яка в обов`язковому порядку визнана державою, тобто, зареєстрована державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 з 26.08.2003 перебуває на податковому обліку у Іванківсько-Поліський ДПІ та застосовує загальну систему оподаткування, на даний час не перебуває у стані припинення.
Проте, згідно матеріалів справи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня будь-яка інформація про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою – підприємцем.
Стосовно доводів апелянта про те, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2003 року, тобто до початку функціонування Єдиного державного реєстру колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону №755 державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.
Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01.07.2004) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документа встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону №755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).
Так, 03.03.2011 набрав чинності Закон №2390-VI, яким було внесено зміни до Закону №755-IV.
Пунктами 2-4 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.
Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
Водночас, пунктом 8 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, вважаються недійсними.
Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01.07.2004, визначений пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI, закінчився 03.03.2012. При цьому, цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.
Натомість, відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.
Так, 25.04.2014 набрав чинності Закон України від 25.03.2014 №1155-VII "Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру" (далі - Закон №1155-VII).
Цим Законом пункт 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону №755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР".
Законом № 1155-VII також були виключені пункти 2-4 і 7-9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VI.
Оскільки статус ФОП є формою реалізації особою конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації особою цього права в умовах нормативно-правового регулювання, чинного з 1 січня 2004 року, виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 1 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.
Водночас зміни у процедуру адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, запроваджені законами №2390-VI та №1155-VII, не спростовують наведених висновків щодо природи визначення статусу ФОП, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 1 липня 2004 року, що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу ФОП шляхом неподання реєстраційної картки, що за змістом нормативних приписів мало наслідком відмову в заміні свідоцтва про державну реєстрацію на бланки нового зразка та внесення відмітки до ЄДР про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними. Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності.
Вищезазначене правозастосування відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.07.2020 у справі № 260/81/19 та в подальшому застосоване Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.09.2020 у справі № 160/3418/19  та від 16.03.2021 у справі № 280/2854/20.
Згідно матеріалів справи, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за РНОКПП НОМЕР_1 інформація відсутня.
Таким чином, позивач не є платником єдиного внеску у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Крім того, обставини щодо відсутності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця були неодноразово встановлені у судових рішеннях, на які посилається ОСОБА_1 .
Вказані обставини не підлягають доказуванню у даній адміністративній справі, оскільки частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Враховуючи, що позивач не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в якості суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган не має юридичних підстав для обліку в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем позивача у якості фізичної особи - підприємця.
При цьому, посилання апелянта на процедуру зняття з податкового обліку є безпідставними, оскільки така процедура підлягає застосуванню виключно у випадку, коли наявна подія державної реєстрації громадянина в якості підприємця і відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань містять записи про вчинення відповідних реєстраційних дій.
Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно інтегрованої картки платника податків станом на 30.09.2021 за позивачем по єдиному соціальному внеску обліковується сума недоїмки. Облік заборгованості у сумі 16276,68 грн. вплинув на наявність відомостей в інтегрованій картці платника податків про непогашений борг, що відбулось внаслідок безпідставного відображення відповідачем в інтегрованій картці статусу позивача як платника єдиного внеску та створило формальні передумови для прийняття протиправного рішення про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за несвоєчасну сплату внеску.
Відтак, контролюючий орган не мав повноважень відображати інформацію про ОСОБА_1 , як про платника єдиного соціального внеску (фізичної особи-підприємця) в інтегрованій картці платника податку.
Неприведення Головним управлінням ДПС у Київській області у відповідність даних інтегрованої картки платника податків призвело до безпідставного формування боргу зі сплати єдиного внеску та прийняття незаконного рішення про сплату штрафних санкцій, що обумовило покладення індивідуального та надмірного тягаря на позивача.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення №13322/2409 від 27.06.2021 та зобов`язання відповідача виключити інформацію про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про платника єдиного соціального внеску (фізичної особи-підприємця) з інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС (ІТС).
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.