ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6578/22 Справа № 210/1948/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченког В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Бондар Я.М.,
суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.
сторони справи:
позивач- ОСОБА_1  
відповідач- Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»  на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року, ухваленого суддею Сільченком В.Є. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року позивач  ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю близького родича на виробництві.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_3 .
Її чоловік, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді складача потягів залізничного цеху №1 Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час виконання свої трудових обов`язків, ІНФОРМАЦІЯ_1 об 01 год. 30 хв. в результаті нещасного випадку на виробництві, отримав ураження технічним електричним струмом, в результаті чого у віці 38 років помер.
05.07.2022 року постановою Дніпровського апеляційного суду у справі №210/5713/20 за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про встановлення факту нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 . Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», співвідповідач, - Головне управління Держнраці у Дніпропетровській області про встановлення факту нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом задоволено. Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 01 годині 30 хвилин у кабельній галереї на відмітці +3,6 м, яка розташована поряд з 15-м залізничним шляхом станції «Аглофабрика» ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом. Визнано недійсним та скасовано Акт М 22 форми НПВ, затверджений 04.06.2008 року, складений спеціальною комісією, утвореною наказом Криворізького гірничопромислового територіального управління Державного комітету з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду від 13.03.2008 року №31-р, за результатами повторного розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_3 .
Будь-якої інформації стосовно порушення ОСОБА_3 правил охорони праці та інструкцій з охорони праці постанова Дніпровського апеляційного суду від 05.07.2022 року у справі №210/5713/20 не містить.
Натомість, у постанові Дніпровського апеляційного суду від 05.07.2022 року у справі №210/5713/20 встановлені наступні обставини: «З наведених вище обставин вбачається, що нещасний випадок із складачем потягів 5-го розряду залізничного цеху № 1 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3 стався під час виконання ним трудових обов`язків, у період його перебування на території підприємства відповідача та протягом робочого часу ОСОБА_3 , що свідчить про те, що нещасний випадок із ОСОБА_3 стався під час виконання ним трудових обов`язків та є таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки містить достатньо обставини, за наявності яких нещасний випадок, відповідно до п.14 Порядку №1112, визнається таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновок комісії з розслідування нещасних випадків на виробництві, та як наслідок висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 самовільно покинув своє робоче місце не повідомивши про це безпосереднього керівника, проникнув до кабельної галереї, що не є його робочим місцем, та не пов`язана з виконання ним його трудових обов`язків, тому на вказаний нещасний випадок зі складачем, потягів 5-го розряду залізничного цеху №1 ОСОБА_3 не поширюються п.п.14,15,16,17 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» колегія суддів вважає помилковим, оскільки наведені вище в Акті спеціального розслідування нещасного випадку №22 від 03 червня 2008 року обставини свідчать про те, що адміністрацією залізничного цеху №1 проводиться недостатній контроль за використанням робочого часу працівниками цеху, та за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці».
Таким чином, нещасний випадок із смертельним наслідком стався ІНФОРМАЦІЯ_1 на виробництві під час виконання ОСОБА_3 своїх трудових обов`язків унаслідок незабезпечення ПАТ «АселорМіттал Кривий Ріг» безпечних і нешкідливих умов праці, проведення адміністрацією підприємства недостатнього контролю за використанням робочого часу працівниками цеху та за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці, що свідчить про наявність вини відповідача та правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої смертю близького родича.
Чоловік завжди піклувався та турбувався про неї, їх трьох доньок та сина. Після його смерті її щасливе життя назавжди залишилось в минулому. Сама по собі смерть чоловіка є для неї невиліковною психологічною травмою, а тому не потребує доведення будь-якими доказами. Смерть рідної людини - це не відновлювана втрата, що завжди спричиняє страждання та хвилювання, що має незворотні негативні наслідки.
Позивачем пережиті довготривалі явища негативного характеру, такі як: душевні страждання, які вона зазнала у зв`язку із смертю чоловіка; значний душевний біль від втрати найріднішої людини, який вона відчуває усе своє життя; позбавлення необхідної моральної та матеріальної підтримки. Вказані обставини викликають відчуття постійного хвилювання, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Перелічені негативні явища не можуть не турбувати, не можуть не викликати страждання, стрес, депресію, у зв`язку з чим факт моральних страждань є очевидним.
У зв`язку з викладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті близького родича на виробництві у розмірі 390 000 гривень без урахування податків, зборів та інших платежів.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю близького родича на виробництві (нещасний випадок із смертельним наслідком) задоволені частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті близького родича на виробництві у розмірі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень без урахування податків, зборів та інших платежів.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з визначеним судом розміром моральної шкоди подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши суму моральної шкоди до заявлених у позові вимог, тобто до 390 000 грн.
Відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.
Скаржник зазначає, що Підприємство не вчиняло будь-яких протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві, основна вина у настанні нещасного випадку з ОСОБА_3 лежить саме на ньому, оскільки він самовільно залишив своє робоче місце та проникнув до кабельної галереї, яка не була його робочим місцем і не мала жодного відношення до виконання ОСОБА_3 трудовиї обов`язків складача потягів, тому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не може нести відповідальність за смерть ОСОБА_3 та є неналежним відповідачем по справі.
Окрім того, відповідач вважає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та є надто завищеним.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу відповідача, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судрве рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, з викладених в апеляційній скарзі та у відзиві підстав.
15 вересня 2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання просить задовольнити її апеляційну скаргу та залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника відповідача  Ботвінка О.А. , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги відповідача, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача  ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає частковому задоволенню, тоді як апеляційна скарга сторони відповідача задоволенню не частковому задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що що позивачка є дружиною ОСОБА_3 . Дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 » під час укладення шлюбу з ОСОБА_8 09.06.2009 року (а.с. 11,12).
ОСОБА_3 , 1969 року народження, працював складачем потягів 5-го розряду залізничного цеху №1 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», загальний стаж роботи - 16 років 6 місяців, на підприємстві та в залізничному цеху №1 за професією «складач потягів» 5 років 9 місяців.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 27). Смерть настала від ураження технічним електричним струмом, що з`явилося причиною смерті (а.с. 25,26).
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеного спеціального розслідування спеціальною комісією складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 01 год. 30 хв., за формою Н-5 від 03.06.2008 року та акт від 03.06.2008 року про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом, за формою НПВ, які 04.06.2008 року затверджені начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду - ОСОБА_9 .
У відповідності до висновків, викладених в акті за формою Н-5 від 03.06.2008 року, нещасний випадок зі смертельним наслідком з складачем потягів 5-го розряду залізничного цеху № 1 ОСОБА_3 стався під час здійснення ним спроби крадіжки кабельної продукції у кабельній галереї, що розташована поряд з 15-м залізничним шляхом станції «Аглофабрика», що не є його робочим місцем, та не пов`язана з виконанням ним своїх трудових обов`язків.
В акті зазначено, що комісія не вбачає посадових осіб підприємства, відповідальних за нещасний випадок смертельним наслідком з складачем потягів 5-го розряду залізничного цеху № 1 ВАТ «АрселорМітгал Кривий Ріг» ОСОБА_3 (а.с. 39-45).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.07.2022 року у справі №210/5713/20 за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про встановлення факту нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 . 
Рішення Дзержияського районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення. 
Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», співвідповідач, - Головне управління Держнраці у Дніпропетровській області про встановлення факту нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом задоволено. 
Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 01 годині 30 хвилин у кабельній галереї на відмітці +3,6 м, яка розташована поряд з 15-м залізничним шляхом станції «Аглофабрика» ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом. 
Визнано недійсним та скасовано Акт М 22 форми НПВ, затверджений 04.06.2008 року, складений спеціальною комісією, утвореною наказом Криворізького гірничопромислового територіального управління Державного комітету з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду від 13.03.2008 року №31-р, за результатами повторного розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 . Постанова набрала законної сили 05.07.2022 року (а.с. 13-24).
У постанові Дніпровського апеляційного суду від 05.07.2022 року у справі №210/5713/20 встановлені наступні обставини: «….. нещасний випадок із складачем потягів 5-го розряду залізничного цеху № 1 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3 стався під час виконання ним трудових обов`язків, у період його перебування на території підприємства відповідача та протягом робочого часу ОСОБА_3 , що свідчить про те, що нещасний випадок із ОСОБА_3 стався під час виконання ним трудових обов`язків та є таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки містить достатньо обставини, за наявності яких нещасний випадок, відповідно до п.14 Порядку №1112, визнається таким, що пов`язаний з виробництвом.
При цьому, висновок комісії з розслідування нещасних випадків на виробництві, та як наслідок висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 самовільно покинув своє робоче місце, не повідомивши про це безпосереднього керівника, проникнув до кабельної галереї, що не є його робочим місцем, та не пов`язане з виконання ним його трудових обов`язків, тому на вказаний нещасний випадок зі складачем, потягів 5-го розряду залізничного цеху №1 ОСОБА_3 не поширюються п.п.14,15,16,17 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», колегія суддів вважає помилковим, оскільки наведені вище в Акті спеціального розслідування нещасного випадку №22 від 03 червня 2008 року обставини, свідчать про те, що адміністрацією залізничного цеху №1 проводиться недостатній контроль за використанням робочого часу працівниками цеху, та за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці.».
Суд першої інстанції, частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив з того, що позивачу внаслідок смерті чоловіка під час нещасного випадку на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування саме з роботодавця, оскільки смерть чоловіка, завдає їй фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці та недостатньому контролю з боку адміністрації підприємства за використанням робочого часу працівниками цеху та за додержаннями вимог нормативних актів про охорону праці. 
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак частково погоджується і з доводами позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди та не погоджується з доводами сторони відповідача, що Підприємство не є належним відповідачем у справі, оскільки саме загиблий винен у нещасному випадку та завищеним розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Статтею 3 Конституції України  передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Стаття 153 Кодексу законів про працю України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Відповідно до Закону України «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України саме на власника підприємства покладається обов`язок щодо створення безпечних і нешкідливих умови праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові.
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Доводи відповідача, що він є неналежним відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, нещасний випадок із смертельним наслідком стався на виробництві під час виконання ОСОБА_3 своїх трудових обов`язків, однак через незабезпечення ПАТ «АселорМіттал Кривий Ріг» безпечних і нешкідливих умов праці, проведення адміністрацією підприємства недостатнього контролю за використанням робочого часу працівниками цеху та за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці, вказує на наявність вини Підприємства.
Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Так, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок нещасного випадку на підприємстві відповідача загинув чоловік позивача, у зв`язку з чим остання переносить моральні страждання пов`язані зі смертю рідної та близької людини, батька її чотирьох дітей, який був надією та опорою для всієї родини і вказані обставини викликають відчуття постійного хвилювання, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, ураховуючи ступінь вини відповідача у смерті чоловіка позивача, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, незворотність негативних наслідків, спричинених загибеллю рідної та близької людини, характер немайнових втрат та, беручи до уваги той факт, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач внаслідок загибелі чоловіка, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її розмір з 250 000 грн. до 350 000 грн.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації моральної шкоди буде 350 000 грн. Визначений розмір не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч.3 ст.175, п.1.ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. 
Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із зміною судового рішення в частині збільшення розміру моральної шкоди, колегія суддів, відповідно змінює судове рішення в частині розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави та збільшує цей розмірі з 2500 грн. до 3500 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого судом апеляційної інстанції розміру моральної шкоди.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 рокув частині розміру моральної шкоди та судового збору, змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь  ОСОБА_1 з 250 000 (двісті п`ятдесяти тисяч) грн. до 350 000 (триста п`ятдесяти тисяч гривень) грн., відповідно, збільшивши, стягнутий з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь держави судовий збір з 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) до 3500 грн. (три тисячі п`ятсот гривень).
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Повний текст постанови складено 28 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: