П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/6926/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.   
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
26 жовтня 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Смілянця Е. С. , 
за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В., 
представника позивача: Томко В.М. 
представника відповідача: Тетуляк С.А.     

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС  у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС  у Чернівецькій області (далі ГУ ДПС  у Чернівецькій області), в якому просив:
-скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2021 № 531428-2403-2401 на суму 100058,16 грн. про сплату земельного податку фізичною особою за 2021 рік;
-скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.08.2020 № 56827-5007-2401 на суму 100058,16 грн про сплату земельного податку фізичною особою за 2020 рік.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що у відповідності до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно інформації з ІС "Податковий блок", 08.04.1998 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, с.Чорногузи та взятий на облік у Вижницькій ДПІ 29.03.1999, як платник податків. 
18.01.2011 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача. Серед реєстраційних даних зазначено місце проживання останнього- АДРЕСА_1 .
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та   право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010581000046, позивач є власником земельної ділянки розташованої на території Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, загальною площею 3,7125 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0059.
Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області від 26.10.2021 № 240/6-21   земельна ділянка з кадастровим номером 7320586000:01:001:0059 загальною площею 3,7124 га, яка належала ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельнi дiлянки, в тому числi при поділі чи об`єднанні земельних ділянок вiд 19.04.2007 поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами:
-7320586000:01:001:0287 площею 1,7989 га (відчужена згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_2 , виготовлено та видано Державний акт ЧВ 062179 від 10.05.2007);
-7320586000:01:001:0225 площею 0,3351 га перебуває у власності позивача згідно Державного акта ЧВ 042222 від 02.02.2007;
-7320586000:01:001:0278 площею 1,2488 га на яку оформити правовстановлюючі документи, однак зареєструвати земельну ділянку позивач не можете у зв`язку із її перетином iз земельною ділянкою за кадастровим номером 7320586000:01:001:0059.
05.04.2007 позивачем укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого останній  продав громадянину України ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,4638 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0277, яка йому належала на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005 та знаходиться на території Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області.
При цьому, як слідує з  державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005 вказана земельна ділянка є частиною земельної ділянки за кадастровим номером 7320586000:01:001:0059,  на яку видано вищевказаний правовстановлюючий документом. На вказаному державному акті зроблена відмітка наступного змісту: "За договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим ОСОБА_3 , нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу 05.04.2007 по  р. №2524, гр. ОСОБА_1 продав гр. ОСОБА_2 земельну ділянку № 1 розміром 1,4638 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0277, що знаходиться на території Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області" .
Також 05.04.2007 ОСОБА_1 уклав договір купівлі – продажу земельної ділянки, згідно якого продав     ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,3351 га кадастровий номер 7320586000:01:001:0225, яка йому належала на праві власності на підставі Державного акту серії ЧВ № 042222 від 02.02.2007, та яка знаходиться на території Чорногузівської сільської ради, АДРЕСА_2 .
15.04.2021 позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 із заявою, в якій просив виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер 7320586000:01:001:0278, площею 2,2487 га, цільове призначення 11.02-Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловостi по АДРЕСА_2 .
До заяви додано: копію паспорта та ідентифікаційного коду; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №635966 вiд 15.12.2005.
15.04.2021 ФОП ОСОБА_4 на підставі вказаної заяви, договору на виконання робіт та технічного завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , цільове призначення: 11.02.- для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловостi, по АДРЕСА_2 , загальною площею 2,2487 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0278.
Згідно пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), даною технічною документацією передбачено встановити (відновити) межi земельної ділянки площею 2,2487 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої 11.02 розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості й внести відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.
На земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власностi гр. ОСОБА_1 , згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 09.04.2004.
На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 15.04.2021, розробленої ФОП ОСОБА_4 , 02.11.2021 відділом у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області зареєстровано земельну ділянку площею 2,2487 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0278, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2021 № НВ-7306508132021.
11.11.2021 приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком Н.В.  на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2021 № НВ-7306508132021, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,2487 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0278, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Власник: ОСОБА_1 ; форма власності: приватна. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61620322 від 16.11.2021, приватний нотаріус Штефюк Н.В., Вижницький районний нотаріальний округ.
21.08.2020 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення  форми "Ф" № 56827-5007-2401, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 20020 рік в сумі 100058,16 грн., а 24.06.2021-№ 531428-2403-2401, яким визначено податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 100058,16 грн.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ст. 67 Конституції України унормовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За змістом Земельного кодексу України та Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі"   користування землею в Україні є платним.
ПК України відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16  ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За приписами пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю-обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), а землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Пунктом 269.1 статті 269 ПК України передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.  
Підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України закріплено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Згідно ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
П. 287.1 ст. 287 ПК України врегульовано, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Отже, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.
Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Ст. 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Так, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі – Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно-це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Частиною 3 ст. 3 Закону № 1952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Під час апеляційного розгляду справи з`ясовано, що позивач є власником земельної ділянки розташованої на території Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, загальною площею 3,7125 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0059, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010581000046.
В подальшому, вказаний державний акт слугував підставою для державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав за позивачем земельної ділянки площею 2,2487 га.
Особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 року, встановлено ст. 29 Закону № 1952-IV.
Так, ч.1 ст. 29 Закону № 1952-IV передбачається, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі.
Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого в результаті переходу права власності та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє свої права.
Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.
Відповідно до ч. 2 ст.29 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, похідних від права власності, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Згідно ч. 3 ст. 29 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів.
За правилами  пункту 81-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 державна реєстрація прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 року проводиться у порядку, передбаченому ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2007 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка йому належить на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005, на умовах якого продав громадянину України ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,4638 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0277, яка знаходиться на території Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області.
При цьому, відмітка на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005, свідчить про те, що земельна ділянка, відчуджена за договором купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченим ОСОБА_3 , нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу від 05.04.2007 є частиною земельної ділянки за кадастровим номером 7320586000:01:001:0059 загальною площею 3,7124 га, яка  в результаті поділу розділена на земельні ділянки з кадастровими номерами:
-7320586000:01:001:0287 площею 1,7989 га (відчужена згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_2 , виготовлено та видано Державний акт ЧВ 062179 від 10.05.2007);
-7320586000:01:001:0225 площею 0,3351 га перебуває у власності позивача згідно Державного акта ЧВ 042222 від 02.02.2007;
- 7320586000:01:001:0278 площею 1,2488 га на яку згідно інформації ГУ Держгеокадастру станом на 26.10.2021 не оформлено правовстановлюючі документи, у зв`язку із її перетином iз земельною ділянкою за кадастровим номером 7320586000:01:001:0059.
Дослідженням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.11.2021 № 287517841 встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2021 № НВ-7306508132021, 11.11.2021 приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,2487 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:0278, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Власник: ОСОБА_1 ; форма власності: приватна. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61620322 від 16.11.2021, приватний нотаріус Штефюк Н.В., Вижницький районний нотаріальний округ.
Отже, зважаючи на наявність державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005, з урахуванням на ньому відмітки приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка Н.В. про продаж земельної ділянки у розмірі 1,4638 га, позивач  з 05.04.2007 є власником земельної ділянки площею 2,2487 га. 
Доказів на підтвердження припинення права власності на  частину земельної ділянки площею 2,2487 га, яка залишилася після проведеного поділу та продажу, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005, ОСОБА_1 до суду не надано, та відсутні такі в матеріалах справи.
Та обставина, що позивач протягом 13 років не звертався до державного реєстратора для належного оформлення права власності на земельну ділянку, розмір якої зменшився в результаті продажу її частини, не може бути підставою для звільнення останнього від обов`язку сплачувати земельний податок.   
Варто звернути увагу і на те, що як слідує із наявної в матеріалах справи копії пояснювальної записки до технічної документації на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),  на земельній ділянці площею 2,2487 га розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1 від 09.04.2004. 
Відносно доводів позивача в частині щодо порушення відповідачем процедури під час прийняття та надіслання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів вказує на таке.
Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.23 ст. 42 ПК України).
Матеріалами справи підтверджується, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлені ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за податковою адресою останнього, зазначеною в Державному реєстрі фізичних осіб: АДРЕСА_3 . Податкова адреса позивача підтверджується, зокрема, витягом з ІС “Податковий блок”.
Стосовно направлення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020  № 56827-5007-2401 позивачу після 01.07.2020, варто зауважити наступне.
Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно п. 287.10 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (п. 287.5, 287.9 ст. 287 ПК України).
Таким чином направлення податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення після 01.07.2020 жодним чином не порушує законних прав і не змінює обов`язків позивача, як платника податків, оскільки перебіг строку як для сплати податку, так і для оскарження такого рішення, починається з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
Більше того, наслідки порушення відповідачем строку, встановленого п.286.5 ст.286 ПК України, не є підставою визнання такого податкового повідомлення-рішення нечинним чи незаконним згідно п.287.9 ст.287 ПК України.
До того, як вірно вказано судом першої інстанції, час відправлення податкового повідомлення-рішення в даному випадку жодним чином не впливає на зобов`язання платника сплачувати податки, встановлені законом.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі   01 листопада 2022 року.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сторчак В. Ю.    Смілянець Е. С.