Справа № 157/677/22 	Головуючий у 1 інстанції: Гамула Б. С. 	
Провадження № 22-ц/802/1028/22  Категорія: 70 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 грудня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою від його імені представником ОСОБА_3 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 вересня 2022 року,

                                            В С Т А Н О В И В :
09 червня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. 
Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути із відповідача аліменти у такому ж розмірі за минулий час, а саме з 10 червня 2012 року по 08 червня 2022 року та відшкодувати судові витрати.
Рішенням Камінь-Каширського районного  суду Волинської області від 20 вересня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
У решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 грн судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 від імені відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить змінити це рішення в частині задоволених позовних вимог, зменшивши розмір стягуваних аліментів до 1/3 (16,5%) частки від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відзив на апеляційну скаргу позивачка не подавала.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У даному випадку – це 09 грудня 2022 року.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін з таких підстав. 
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження дитини та про зміну імені відповідача (а.с.8, 9).
Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Судом встановлена відсутність згоди між сторонами стосовно утримання дочки, у зв`язку із чим суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів.
Покликання апелянта на ту обставину, що він добровільно надає допомогу на утримання дитини – не впливає на правильність ухваленого рішення, оскільки надання одним з батьків матеріальної допомоги дитині, за умови відсутності згоди між батьками про порядок та суму утримання, не позбавляє можливості одного з них звернутися із відповідним позовом про вирішення вказаного питання у судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Статтею 183 СК України урегульовано право визначення судом частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.
Відповідач не заперечив, що являється працездатною особою, разом з тим, жодного належного, достовірного та допустимого доказу про розмір своїх доходів не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, чим не спростував можливості сплачувати аліменти на дочку у визначеному судом розмірі.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом не враховано наявність на утриманні відповідача іще однієї дитини в іншому шлюбі, інтереси якої порушуються – відхиляються апеляційним судом, оскільки не обґрунтовано, яким саме чином порушуються інтереси іншої дитини. Суд обґрунтував необхідність стягнення аліментів та їх розмір. Крім того, нормами сімейного законодавства не визначено, що при наявності обох дітей аліменти на утримання кожної дитини мають бути саме у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, як про це зазначає апелянт.
Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано задовольнив позов про стягнення аліментів.
Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом і не переглядається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
                                              П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану від його імені представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 вересня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  

Головуючий – суддя   

Судді