Справа № 344/2389/22 
Провадження № 33/4808/423/22 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Івасишин З.З.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Івасишин З.З. на постанову судді Івано-Франківського міського  суду Івано-Франківської області від 15 червня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянку України,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,- 

                                                          в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що 07 лютого 2022 року о 16год. 33хв. по вул. Пасічна, 30 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 111730 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, та підтверджується висновком медичного закладу № 95 від 07.02.2022р. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник Івасишин З.З. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді не відповідає закону, судом не мотивовано чому відкинуті доводи захисника про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Вважає, що суд не дотримався норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим постанова суду підлягає скасуванню.
Звертає увагу на те, що на долучених до матеріалів справи відеодоказах наявні свідки в присутності яких ОСОБА_1 проходить огляд на місці зупинки транспортного засобу, після чого не погодившись із позитивним результатом огляду, була доставлена до медичного закладу для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння.
Апелянт звертає увагу на те, що на одному із фрагментів відеозапису зафіксовано, як працівник поліції надає свідку чистий бланк протоколу, пояснюючи тим, що на водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення після проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та пропонує свідку поставити підпис у протоколі, щоб не затримувати його. 
Апелянт зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення ААБ №122700, який міститься в матеріалах справи, графа щодо свідків не заповнена та стоїть прочерк і не міститься жодних підписів свідків, що свідчить про маніпуляцію працівниками поліції доказами.
Сторона захисту стверджує про те, що ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу.
Адвокат Івасишин З.З. зазначає, що суд не відреагував на дані докази та обставини, на які та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
Вказує на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до медичного закладу на визначення стану сп`яніння та звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відеозаписи перебування ОСОБА_1 у медичному закладі, зазначає, що судом не було допитано свідків, пояснення яких знаходяться в матеріалах справи.
Адвокат Івасишин З.З. стверджує, що при фіксуванні правопорушення та складанні протоколу було порушено ряд процесуальних норм, що перешкоджає визнати наявні у справі документи належними і допустимими доказами.
Таким чином, апелянт наголошує на тому, що було порушено порядок проведення огляду, а тому він вважається недійсним.
Звертає увагу апеляційного суду на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справи без з`ясування всіх обставин справи. На вказані порушення суд не звернув увагу при ухваленні оскаржуваної постанови.
Просить дослідити докази у справі, викликати для дачі пояснень працівників поліції і свідків та постанову суду скасувати.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 не з`явилась, хоча в установленому законом порядку  повідомлялась  про розгляд апеляційної скарги, не подала клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердила поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції. 
Зі змісту доводів захисника адвоката Івасишин З.З. вбачається, що  ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє їй представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду  апеляційної скарги за її відсутності.
Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлялась про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подала клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомила про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності  ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Івасишин З.З. повністю підтримала вимоги апеляційної скарги, просила скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу  адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи захисника адвоката Івасишин З.З., яка підтримала доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші. 
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Так, в своїй апеляційній скарзі захисник Івасишин З.З. посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, допустив порушення процесуального характеру, які свідчать про незаконність судового рішення, яке підлягає скасуванню.
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , яка повторно не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала. 
Суд також вказав на те, що захисник адвокат Івасишин З.З. на розгляд справи також не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду. 
При цьому суд зазначив, що ОСОБА_1 відомо про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить її особистий підпис у відповідній графі протоколу серії ААБ № 122700 від 07.02.2022 року про ознайомлення з місцем розгляду справи. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була проінформована про знаходження справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_2 , адресоване на електронну пошту суду, про відкладення розгляду справи, який було призначено на 28.04.2022 року, оскільки вона на може прибути в судове засідання по причині її перебування на стаціонарному лікуванні у Центральній міській клінічній лікарні в терапевтичному відділенні з 13.04.2022 року та продовжувала лікування (а.с.15), при цьому до клопотання нею було долучено довідку №99 медичного закладу від 27.04.2022 року, відповідно до якої вона з 13.04.2022 року перебувала у терапевтичному відділенні на стаціонарному лікуванні (а.с.16) та додала копію паспорта (а.с.17-19).
Слід зауважити, що ОСОБА_2 продублювала подане нею клопотання про відкладення розгляду справи та через засоби Укрпошти повторно відправила клопотання про відкладення розгляду справи призначений на 28.04.2022 року по причині її лікування у медичному закладі, до якого додала оригінал вищевказаної довідки № 99 медичного закладу та копію свого паспорта (а.с.20-22).
Розгляд справи судом було перенесено на 06.05.2022 року, про  що ОСОБА_1 було завчасно та належним чином повідомлено (а.с.23), про відкладення якого адвокат Івасишин З.З. заявила клопотання та просила надати час для ознайомлення з матеріалами справи(а.с.26) та додала до клопотання свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю та договір про надання правової допомоги ОСОБА_1   укладений 05.05.2022 року (а.с.27-30), а також додано і ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 (а.с.31).
В черговий раз судом було відкладено розгляд справи на 20.05.2022 року, адвоката Івасишин Т.Г. було повідомлено під підпис про наступне судове засідання, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с.32), а ОСОБА_1 було відправлено повідомлення суду укрпоштою завчасно та належним чином (а.с.33) та, яке остання отримала 16.05.2022 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні укрпошти про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду (а.с.45).
06.05.2022 року адвокатом Івасишин З.З. на електронну адресу суду направлено клопотання про відкладення розгляду справи та просила про надання їй на ознайомлення матеріалів справи та виготовлення їх фотокопій, з якими вона була ознайомлена 10.05.2022 року, про що свідчить її власноручний підпис на клопотанні (а.с.36).
19.05.2022 року судом зареєстроване клопотання сторони захисту про виклик свідків та витребування доказів, а 20.05.2022 року захисника Івасишин З.З. під розписку було ознайомлено із її правами (а.с.48).
Будучи року повідомленою під підпис у розписці про розгляд справи о 09 год. 15 червня (а.с.49), адвокат Івасишин З.З. в судове засідання 15.06.2022 року не з`явилась та не повідомила суд про причини неявки та клопотань нею не заявлено. 
ОСОБА_1 про розгляд справи щодо неї 15.06.2022 року судом була повідомлена завчасно та належним чином (а.с.50) та в судове засідання не з`явилась, суд не повідомила про причини своєї неявки, клопотань про відкладення нею розгляду справи не заявила.
Суд першої інстанції, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 вкотре не з`явилася до суду та розглянув справу 15.06.2022 року за відсутності ОСОБА_1 та її захисника. При цьому, судом було враховано рішення Європейського суду з прав людини по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», в якому вказано на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. 
Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Івасишин З.З. протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для розгляду справи та дозволяли розглянути справу без їх участі.
Разом з тим, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово не з`явилася в судове засідання суду першої інстанції, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк. 
За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку. 
Вказані дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду. 
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив їй справедливе стягнення в мінімальному розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Перевіряючи доводи  захисника  адвоката Івасишин З.З. щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Так, враховуючи, що в своїх доводах сторона захисту посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення,  суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 

Дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 122700 від 07.02.2022 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, огляд проводився в присутності двох свідків, результат огляду на стан сп`яніння – позитивний 2,10 проміле; 
- тестуванням на алкоголь, результат огляду на стан сп`яніння – позитивний 2,10 проміле;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими ОСОБА_1 погодилася у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», результат тесту – 2,10 проміле; 
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.02.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 17год. 35хв. 07 лютого 2022 року перебувала у стані алкогольного сп`яніння; 
- долученим до матеріалів відеозаписом який було переглянуто під час розгляду справи та згідно з яким водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшла перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту - 2,10 проміле, ознак з результатом огляду не погоджувалась, у зв`язку з чим пройшла огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. 
Таким чином дії ОСОБА_1 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що матеріали провадження також не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП. 
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №122700 від 07.02.2022 року водій ОСОБА_1 07 лютого 2022 року о 16 год. 33хв. по вул. Пасічна, 30 в м. Івано-Франківськ керувала транспортним засобом ВАЗ 111730 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, та підтверджується висновком медичного закладу № 95 від 07.02.2022р. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою –  інспектором взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Нижник Н.Р., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою, а також особою, яка вчинила правопорушення, ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Івано-Франківському міському суді, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у протоколі. 
В протоколі свідки не вказано. Зазначено, що до протоколу додається відео з нагрудної камери 471273, 474098, висновок лікаря №95, пояснення свідків, акт огляду на стан сп`яніння.
Особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія, яке було вилучено у ОСОБА_1 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом під підпис у відповідній графі протоколі. 
У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власноручно написала пояснення, що не згідна з протоколом і, на її думку, це результат дії ліків, які вона приймала.
У протоколі також містяться підпис ОСОБА_1 про ознайомленні зі змістом протоколу.
Адвокат Івасишин З.З. зазначила в апеляційній скарзі про те, що копію протоколу ОСОБА_1 не було вручено, чим позбавлено її на ознайомлення зі змістом звинувачення.
Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Окрім того, в оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №122700 від 07.02.2022 року наявні підписи ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу про її ознайомлення із правами та зі змістом протоколу, ОСОБА_1 власноручно написала пояснення по суті вчиненого правопорушення, зі змісту яких вбачається, що вона не погодилась із протоколом, що свідчить про те, що ОСОБА_1 було відомо про зміст висунутого проти неї обвинувачення, що дозволяло їй організувати ефективний захист своїх інтересів в суді (а.с.1).
При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів. 

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що у разі виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб забезпечити проведення огляду водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений. 
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Крім того, захисник посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, незважаючи на те, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про відсутність згоди водія транспортного засобу з результатом огляду на стан сп`яніння.
Перевіряючи доводи сторони апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння  за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.
У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння  повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. 
Разом з тим, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі сукупності доказів, які повинні бути досліджені в судовому засіданні. 
Відсутність у матеріалах справи копії направлення для огляду на стан сп`яніння у медичному закладі не свідчить про недійсність проведення такого огляду . 
Саме незгода водія транспортного засобу із отриманим результатом є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.
Так, відповідно до п. 7 Порядку направлення особи  для  огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під  впливом лікарських препаратів,  що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський   забезпечує   проведення   огляду   водія транспортного  засобу  в  закладі  охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Зокрема, у висновку Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.02.2022 року вбачається, що правовою підставою для проведення відповідного огляду було направлення працівника поліції. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у вказаному огляді.
На відеофайлах з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу під її керуванням, а саме: на лінію 102 поступило звернення про те, що водій автомобіля ВАЗ 111730 номерний знак НОМЕР_1 на пішохідному переході створила аварійну ситуацію, яка могла призвести до наїзду на пішоходів на пішохідному переході. Водій ОСОБА_1 висловила здивування щодо причини зупинки транспортного засобу працівниками поліції. На прохання працівника поліції ОСОБА_1 надала посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Разом із нею в салоні автомобіля на місці пасажира перебував сторонній чоловік, який при спілкуванні із працівниками поліції з ОСОБА_1 висловлював незадоволення щодо зупинки транспортного засобу.
Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції  вбачається, що водія ОСОБА_1 було повідомлено про проведення відеозапису на нагрудну боді-відеокамеру працівника поліції. Водію ОСОБА_1 було повідомлено про те, що у неї наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу у присутності двох свідків, на що остання погодилась. Відеозаписи містять дані того, що працівниками поліції було зупинено транспортні засоби, водіям яких було запропоновано бути в якості свідків при проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння.
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .
Водію ОСОБА_1 було запропоновано  відкрити власноручно мундштук приладу Драгер, надавши рекомендації щодо проходження огляду, ОСОБА_1 продула прилад Драгер після декількох спроб його продуття. При неправильному продутті приладу Драгер ОСОБА_1 було повідомлено, що не продуття приладу буде розцінено як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, за що також передбачено відповідальність у відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано неодноразові спроби ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, оскільки остання свідомо не виконувала та ігнорувала вимоги та рекомендації працівника поліції. 
На відеозаписі  видно, що ОСОБА_1 роз`яснено проведення огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, після чого ОСОБА_1 після чергової спроби, добровільно продула прилад Драгер, результат якого показав 2.10% проміле.  Після продуття приладу Драгер ОСОБА_1 та свідків було ознайомлено із результатом огляду 2.10 % проміле. Відеозаписи містять дані того, що працівником поліції неодноразово запитувалось ОСОБА_1 щодо її згоди із результатом огляду, на що остання ухилялась прямо відповідати. ОСОБА_1 в присутності свідків було запропоновано проїхати до медичного огляду на визначення стану сп`яніння, на що остання також не давала категоричної згоди чи відмови, після чого працівники поліції повідомили ОСОБА_1 та свідків щодо складання матеріалів справи за  результатом проходження огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер  Алкотест 7510. 
Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції містять дані того, що свідки були присутніми при проходженні огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер 7510 та надали письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи.
Апеляційний суд вважає безпідставними та суперечливими доводи сторони захисту про порушення працівниками поліції порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки стверджуючи, що працівники поліції, ще до проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у медичному закладі, намагались скласти протокол та внести до  нього дані щодо участі свідків, в подальшому сторона захисту вказує на те, що протокол взагалі не містить даних про наявність свідків. 
Разом з тим, на відеозаписах зафіксовано згоду ОСОБА_1 на чергову пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі. Слід зауважити, що при цьому свідків на місці події вже не було. Із відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 прослідувала до медичного закладу в патрульній машині поліції.
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення,  мають безсторонній характер,  що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, визначення місця проведення огляду на стан сп`яніння та застосування спеціальних засобів, не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст.  266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.
Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У зв`язку із незгодою ОСОБА_1 із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, остання була направлена для проходження відповідного огляду до медичного закладу. 
До матеріалів справи долучено висновок КНП «ПНЦ ІФ ОР» №95 від 07.02.2022 року відповідно до якого ОСОБА_1 о 17.08 год. 07.02.2022 року була оглянута лікарем ОСОБА_5 на визначення стану сп`яніння. У висновку зазначено, що ОСОБА_1 була доставлена до медичного закладу працівником поліції, її анкетні дані встановлено на підставі посвідчення водія. За результатом огляду було встановлено, що ОСОБА_1 07.02.2022 року була в стані алкогольного сп`яніння. У висновку лікаря наявний підпис ОСОБА_1 про її ознайомлення із результатом огляду.
Зі змісту доводів захисника  адвоката Івасишин З.З. в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що вона  також вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.02.2022 року, оскільки він проведений з порушенням встановленого законом порядку огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.
Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  09.11.2015  № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.
Таким чином, лікар медичного закладу, як особа, яка володіє спеціальними знаннями, кваліфікацією та відповідним досвідом, самостійно, на власний розсуд вирішує яким чином необхідно проводити медичний огляд обстежуваної особи та які саме методи дослідження потрібно застосувати для отримання об`єктивного результату щодо перебування обстежуваної особи у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. п. 16, 17, 20  Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
При цьому висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з результатами медичного огляду, що підтверджується її власним підписом у висновку.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про те, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння був проведений із порушенням вимог закону і його результати не можуть бути визнані допустимим доказом. 
Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і  несе правову відповідальність за правильність свого висновку. 
Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний медичний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.
Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем ОСОБА_5 в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення.  
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані положення Інструкції не виключають проведення попередніх лабораторних досліджень біологічного середовища лікарем, який безпосередньо проводить огляд обстежуваної особи .
Для перевірки доводів апеляційної скарги було витребувано копію Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ПНЦ ІФ ОР №95 від 07.02.2022 року.
З даного акту обстеження вбачається, що ОСОБА_1 була оглянута лікарем ОСОБА_5 о 17.08 год. 07.02.2022 року, було застосовано сукупність різних методів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, зазначені результати зовнішнього огляду та інші дані, які давали підстави прийти до висновку про перебування особи, стосовно якої проводився огляд у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про обґрунтованість  вказаного висновку та можливість його використання в якості допустимого доказу. 
Так, в акті огляду зазначено, що зі слів обстежуваної особи ОСОБА_1 вчора (06.02.2022 року) вживала пиво у великій кількості.
В акті також вказано, що від обстежуваної особи було чути свіжий запах алкоголю з рота. Вказано, що о 17 год. 45 хв.  було здійснено обстеження особи за допомогою Алкометру Alcotest 6510, результат – 1.84 % повірка приладу здійснена 20.12.2021 року.
В графі рухова сфера вказано, що у ОСОБА_1 присутня млява мова, хода не стійка, хитає на поворотах.
В даному акті зазначено, що о 17 год. 40 хв. 07.02.2022 року у ОСОБА_1 було відібрано та досліджено біологічне середовище сечу, на підставі аналізу якої було встановлено вміст етанолу 4.56% і на підставі чого лікар-нарколог ОСОБА_6 прийшла до заключного висновку, що у ОСОБА_1 наявний розклад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, та гостра інтоксикація.
Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено  наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  09.11.2015  № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та несе відповідальність за  правдивість медичного висновку і його відповідність встановленим результатам медичного обстеження.
Зі змісту пунктів 12, 13 Інструкції вбачається, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а дослідження біологічного середовища з використанням крові проводиться у тому випадку, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ, вказаних вище.
Апеляційний суд вважає, що висновок КНП ПНЦ ІФ ОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ПНЦ ІФ ОР №95 від 07.02.2022 року містять достатню інформацію щодо порядку  проведення медичного огляду, методів та досліджень, які були використані лікарем при проведенні огляду та достовірності і обґрунтованості отриманого результату щодо ОСОБА_1 . 
Перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.
Відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у вказаному огляді, згідно з якими водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшла перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту - 2,10 проміле, з яким остання не погодилась, у зв`язку з чим ОСОБА_1 згодом пройшла огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що свідчить висновок медичного закладу №95 від 07.02.2022 року (а.с.4).
Апеляційний суд вважає, що висновок КНП Прикарпатського наркологічного центру Івано-Франківської обласної ради»  №95 від 07.02.2022 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів містять достатню інформацію щодо проведення огляду, достовірності і обґрунтованості отриманого результату, належним чином оформлений. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що відсутність в матеріалах справи направлення водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить про істотне порушення порядку проведення такого огляду, оскільки таке направлення спрямовано на забезпечення проведення медичного огляду і не впливає на його результати.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Таким чином, ОСОБА_1 та її захисником адвокатом Івасишин З.З. не доведено, що висновок КНП «Прикарпатського наркологічного центру Івано-Франківської обласної ради» №95 від 07.02.2022 року щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим і не відповідає фактичним обставинам. 
В результаті перевірки доводів апеляції захисника Івасишин З.З. не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №122700 складений щодо ОСОБА_1 о 18.15 год. 07.02.2022 року після проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога, а не за результатами огляду за допомогою приладу Драгер  Алкотест 7510, який був проведений на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків о 17.08 год. 07.02.2022 року.
Апеляційний суд вважає, що в протоколі обґрунтовано працівником поліції не внесено відомості про свідків, які були присутніми при огляді ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер.
Так, до матеріалів справи долучено роздруківку приладу Драгер Алкотест 7510 відповідно до якого ОСОБА_1 пройшла огляд на визначення стану сп`яніння о 17.08 год. 07.02.2022 року,  результат якого становив 2.10 % проміле. Слід зауважити, що у роздрукованому чеку приладу Драгер працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 відмовилась від його підписання. Такі обставини підтверджуються також і долученими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, аналіз яким апеляційний суд зробив вище.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5) огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме:запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Акт відповідного огляду підписано також свідками  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У вказаному акті зазначено, що результат огляду було встановлено 2.10 проміле.
Посилання апелянта на те, що в Акті огляду водія зазначено свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та дані яких не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення не свідчить про недійсність висновку лікаря медичного засобу. 
Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4   не можна вважати належними доказами, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні суду під час розгляду справи.
До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 07.02.2022 року о 17.08 год. в м. Івано-Франківську по вул. Пасічна, 4,  були присутніми в якості свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на місці зупинки, результат якого становив 2.10 % проміле, про що за свідчили своїми підписами.
Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6) не містять дані про те, що свідки  були присутніми при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки в порушення принципу безпосередності дослідження доказів останні не допитувались у судовому засіданні . 
Однак, вищевказані письмові пояснення свідків в частині обставин проведення огляду на стан сп`яніння не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №122700 від 07.02.2022 року щодо ОСОБА_1 було складено на підставі висновку медичного закладу охорони здоров`я, внаслідок якого було встановлено про перебування  водія в стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції  дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності до вимог закону та висновком КНП «ПНЦ ІФ ОР» №95 від 07.02.2022 року.
Апеляційний суд вважає доведеним те, що водій ОСОБА_1 07 лютого 2022 року о 16 год. 33 хв. по вул. Пасічна, 30 в м. Івано-Франківськ керувала транспортним засобом ВАЗ 111730 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, та підтверджується висновком медичного закладу № 95 від 07.02.2022р. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1   транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення  було враховано судом першої інстанції характер  вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. 
З огляду на наведене  підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП ,-
                                                     п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Івасишин З.З. залишити без задоволення. 
Постанову Івано-Франківського міського  суду Івано-Франківської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                О.П. Васильєв