ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

01 листопада 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/341/22
Головуючий у першій інстанції – Лобода Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1001/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                     головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                      суддів: Мамонової О Є., Шитченко Н.В.
                                      секретар: Патук А.А.
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Бахмацька міська рада Ніжинського району Чернігівської області
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (суддя Лобода Н.В.), ухвалене у м. Бахмач о 08 годині 23 хвилини,
                                           В С Т А Н О В И В:
У травні  2022 року ОСОБА_1 звернулась до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовною заявою, після уточнення позовних вимог просила суд встановити факт, що має юридичне значення. 
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки –  ОСОБА_4 , яка за життя  склала заповіт 22 січня 2017 року на ім`я свого сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка постійно, з початку 2018 року, проживала з матір`ю ОСОБА_4 за адресою в АДРЕСА_1 , доглядала її, лікувала та вела спільне господарство. Брат же ОСОБА_5 прописався в належний матері будинок лише на передодні її смерті та ніколи в ньому не проживав.  Позивачка звернулась 4 лютого 2022 року до Бахмацької ноторіальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги, але отримала відмову у зв`язку з пропуском строку на звернення з заявою про прийняття спадщини. Вважаючи себе такою, що прийняла фактично спадщину позивачка звернулась до ноторіальної контори повторно з заявою про прийняття спадщини за законом на підставі ч. 3 ст.1268 ЦК України, але в усній формі отримала також відмову. На час звернення до суду з даним позовом спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась. Встановлення факту спільного проживання позивачки разом з її матір`ю  ОСОБА_4 на момент смерті останньої, потрібно для 
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2022 року  відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених у судовому засіданні доказів не вбачається, що нотаріус відмовив Позивачці в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документального підтвердження постійного проживання Позивачки зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Натомість матеріали справи містять відомості про відмову нотаріуса Позивачці у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском Позивачкою строку, встановленого законом для подання заяви про прийняття спадщини , що є підставою для звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а не із позовом про встановлення факту проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. При цьому, наявність у матеріалах справи примірника заяви Позивачки про прийняття спадщини, яка адресована Бахмацькій районній державній нотаріальній конторі від 04.02.2022, як від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не може автоматично свідчити про наявність відмови нотаріуса позивачці в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документального підтвердження її постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Оскільки доказів відмови нотаріуса в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документального підтвердження постійного проживання Позивачки зі спадкодавицею на час відкриття спадщини суду не було надано, тому подання даного позову суд вважав передчасним і підстав для його задоволення  не вбачав.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду, оскільки вважає, що зазначене рішення суду прийняте з порушенням норм діючого законодавства та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції взагалі питання отримання або не отримання письмової відповіді від державного нотаріуса Бахмацької державної ноторіальної контори на її звернення з заявою про прийняття спадщини за законом на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України не з`ясовувалось. Обираючи спосіб захисту свого права позивачка виходила з того, що її заяви від 8 лютого 2022 року та від 22.08.2022 року адресовані до Бахмацької  державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом до цього часу залишись не розглянутими та позивачу на них не надано відповіді, а отже саме встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавицею у судовому порядку є можливим способом захисту невизнаних прав позивачки.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону  не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати Позивачки - ОСОБА_4 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.12,13, 16,17, 64, 65). Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка, яка розташована на території Пісківської сільської ради, з цільовим призначенням – для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства . (а.с.33, 34-38,39, 83, 85-87).
За життя ОСОБА_4 склала заповіт 22.01.2017 , посвідчений секретарем Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області на користь свого сина ОСОБА_5 (а.с.31, 82).
На день смерті спадкодавиця ОСОБА_4 проживача та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою  був зареєстрований, але не проживав її син – ОСОБА_5 відповідно до довідки №439 від 19.11.2021, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Бахмацької міської ради Пісківський старостинський округ. (а.с.30, 81).
З копії довідки №10 від 26.01.2022, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Бахмацької міської ради, Пісківський старостинський округ, на ім`я ОСОБА_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що вона дійсно проживала і доглядала свою матір ОСОБА_4 з 2018 року по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18, 75).
Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 19.07.2022 №477/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалась, (а.с.134).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . ( а.с. 135-136) Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу за № 68308636 Бахмацькою нотаріальною конторою. Спадщину після сметрі ОСОБА_5 прийняв його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_6 . Також до нотаріальної контори звернулися з заявами про прийняття спадщини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ( а.с.134-155) Відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям матеріали справи не містять.
ОСОБА_1 зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але відповідно до повідомлення  від 28.12.2021 №1318/02-14, нотаріус Бахмацької районної державної нотаріальної контори відмовив позивачці у відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_4 за її заявою у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.19, 76).
З аналогічних підстав у відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_4 нотаріусом було відмовлено також і Третій особі – ОСОБА_3 , про що свідчить копія повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 22.12.2021 №1293/ (а.с.28).
Із заяви Позивачки від 04.02.2022 та копії поштового повідомлення вбачається, що  згодом  вона звернулася до Бахмацької районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.20-21, 22, 23, 77, 78, 79).
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. 
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Частинами першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу (стаття 13 ЦПК України). Установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи.
Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України   від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. 
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Положення  статті 1277 ЦК України,  регулює відумерлість спадщини і при певних обставинах перехід спадщини у власність територіальної громади.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Позивач, порушуючи питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту її проживання на момент смерті з матір`ю ОСОБА_4 , не залучає до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які прийняли спадщину після смерті спадкоємця за заповітом ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_4 , а залучає в якості відповідача Бахмацьку міську раду Ніжинського району Чернігівської області. Хоча спір виник стосовно права на спадкування ОСОБА_5 за заповітом майна після смерті матері ОСОБА_4 і право на успадкування якого, мають спадкоємці ОСОБА_5 . При цьому територіальна громада в особі Бахмацьку міську раду Ніжинського району Чернігівської області залучена до участі у справі як відповідач, яка належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції подала заяву про розгляд справи без її представника і жодного разу не заявила про наявність у неї претензій до спадкового майна.  Натомість ОСОБА_2 звернувся з заявою до суду про залучення його до участі  в справі в якості третьої особи та в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивачки надаючи письмові докази та заявляючи клопотання про допит свідків.
Позивач, порушуючи питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту її проживання на момент смерті з матір`ю ОСОБА_4 , не залучає до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які прийняли спадщину після смерті спадкоємця за заповітом ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_4 , а залучає в якості відповідача Бахмацьку міську раду Ніжинського району Чернігівської області. Хоча спір виник стосовно права на спадкування ОСОБА_5 за заповітом майна після смерті матері ОСОБА_4 і право на успадкування якого, мають спадкоємці ОСОБА_5 . При цьому територіальна громада в особі Бахмацьку міську раду Ніжинського району Чернігівської області залучена до участі у справі як відповідач, яка належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції подала заяву про розгляд справи без її представника і жодного разу не заявила про наявність у неї претензій до спадкового майна.  Натомість ОСОБА_2 звернувся з заявою до суду про залучення його до участі  в справі в якості третьої особи та в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивачки надаючи письмові докази та заявляючи клопотання про допит свідків.
Тобто позивачем не залучені до участі у справі всі особи, що мають право на успадкування майна після смерті ОСОБА_4 ..
Відповідно до вимог ч. 6 п.4 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі в справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Виходячи з вище вказаного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з мотивів викладених у мотивувальній частині цієї постанови.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.4 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.  
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текс постанови виготовлено 2 листопада 2022 року. 

          Головуючий:                                          Судді: