29.11.22
22-ц/812/963/22
Провадження № 22-ц/812/963/22 Головуючий суду першої інстанції Рапушевська О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року м. Миколаїв Справа 479/216/22
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Царюк Л.М., 
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., 
при секретарі судового засідання - Лівшенку О.С.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Рапушевської О.В., в залі судового засідання в смт. Криве Озеро,  повний текст якого складено 22 вересня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки, її повернення, стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких»), про розірвання договору оренди земельної ділянки, її повернення, стягнення орендної плати. 
Доводи позову обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4,8152 га за кадастровим номером 4823981000:04:000:0122 розташована за межами населеного пункту Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району (на теперішній час Первомайський район) Миколаївської області на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2018 року.
Відповідно до договору оренди від 17 січня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», вищезазначена земельна ділянка перебуває в користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких».
Згідно пункту 9 зазначеного договору оренди землі орендар взяв на себе зобов`язання щорічно сплачувати орендну плату, фіксовану грошову суму, яка не може бути менша за 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки що орендується, що на момент укладення договору становить 5 378 грн.
Пунктом 2 цього договору передбачено, що орендна плата вноситься в строк до 26 грудня того року за який здійснюється розрахунок.
Проте, відповідачем порушено умови договору оренди, так як за період 2020-2021 роки ним не сплачено орендну плату, що свідчить про систематичну її невиплату.
Для позивача невиплата орендної плати є істотним порушенням її прав, оскільки вона позбавлена мати дохід на який розраховувала при укладенні договору, а дохід отримує за її майно інша особа.
Загальна сума заборгованості по орендній платі складає 10 756 грн 96 коп.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823981000:04:000:0122, укладений 17 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 7 років, зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 23 липня 2020 року, індексний номер 53349547.
Зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути вищезазначену земельну ділянку в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання - передачі.
Стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» заборгованість по орендній платі за 2020-2021 роки в сумі 10 756 грн 96 коп.
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2022 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди землі, укладений 17 січня 2020 року між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53349547 від 29 липня 2020 року, номер запису про інше речове право: 37522705 від 23 липня 2020 року.
Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 , належну їй земельну ділянку: площею 4,8152, кадастровий номер: 4823981000:04:000:0122, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населеного пункту Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі.
Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в сумі 10 756 грн 96 коп та 2 977 грн 20 коп судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що доказів сплати орендної плати за 2020-2021 роки відповідач суду не надав. Орендар не погоджував з орендодавцем перенесення терміну виплати орендної плати, не підтвердив факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивача від отримання такої плати.
Систематичне порушення ТОВ «Агрофірма Корнацьких» несплати орендної плати є істотним порушенням умов договору, що позбавляє сторону договору можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в порушення умов пункту 9 договору оренди землі з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» позивач або його представник не прибув до каси ТОВ «Агрофірма Корнацьких», а також не повідомляв свій банківський рахунок для перерахування орендної плати.
Інших умов сплати договір оренди землі не містить, а відтак ТОВ «Агрофірма Корнацьких» був позбавлений можливості видати чи перерахувати позивачу орендну плату у грошовій формі.
Відповідно до пункту 42 договору оренди землі з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. 
Судом першої інстанції не було враховано вказану обставину, що і вплинуло на прийняття незаконного рішення.
Судом першої інстанції при розгляді даної справи був застосований принцип негативного доказування, на недопустимість якого неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах, чим було істотно порушено принцип змагальності та приписи частини 1 статті 81 ЦПК України, застосовано презумпцію вини Касатора та використано концепцію негативного доказу.
В суді першої інстанції ТОВ «Агрофірма Корнацьких» обґрунтовано заперечувало наведені позивачем факти щодо невиплати орендної плати за користування у 2020-2021 роках.
Суд першої інстанції побудував обґрунтування свого рішення не на оцінюванні належності та допустимості доказів позивача, а на оцінюванні заперечень відповідача проти цих доказів - тобто, на принципі негативного доказування. 
У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 зроблено правовий висновок, яким розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції.
У справі, в рамках розгляду якої Верховний Суд зробив зазначений правовий висновок, спір між сторонами виник стосовно моменту укладення договору купівлі-продажу. Саме від визначення дати залежало, чи виникли обов`язки у відповідача чи ні. Позивач побудував свою правову позицію на тому, що за відсутності спростування відповідачем певних дат укладення договору, це і є прямим свідченням того, що договір був укладений саме в ці дати. При цьому, позивач не надав зі свого боку доказів, що підтверджують конкретну дату укладення договору. За таких обставин, Верховний Суд визнав позов необґрунтованим та відмовив у його задоволені повністю (залишивши в силі рішення суду першої інстанції).
З огляду на викладене, в даній цивільній справі суд першої інстанції використав концепцію негативного доказу, внаслідок чого було порушено засади цивільного судочинства, принцип змагальності та порядок доказування, визначений процесуальним законом.
Судом першої інстанції не було надано жодної правової оцінки доказам наданим ТОВ «Агрофірма Корнацьких».
Таким чином, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статей 263, 265 ЦПК України.
Позивач, інтереси якої представляє адвокат Сотська С.О., у відзиву на апеляційну скаргу доводи апеляційної скарги не визнала та зазначила, що відповідач жодного разу не намагався сплатити орендну плату або хоча б повідомити її коли вона може її отримати в касі господарства. При цьому, у орендаря була в наявності вся належна інформація для здійснення свого обов`язку по виплаті орендних платежів. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не надало доказів того, що вона ухилялася від отримання орендної плати, проте відсутність вини у невиконання зобов`язання доводить особа, яка порушила зобов`язання, що не було зроблено відповідачем під час розгляду справи. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені судом належним чином. На адресу апеляційного суду надіслали письмові клопотання по розгляд справи за відсутності відповідної сторони. З огляду на таке, апеляційний суд відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України допустив розгляд справи без участі сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4.8152 га, кадастровий номер: 4823981000:04:000:0122, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населеного пункту Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, що підтверджено даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Державна реєстрація права власності позивача на вищевказану земельну ділянку, проведена 06 серпня 2020 року, що підтверджується даними відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності № 142168603 від 22 жовтня 2018 року, номер запису про право власності:28479289.
17 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди землі б/н, площею 4.8152 га, кадастровий номер: 4823981000:04:000:0122, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населеного пункту Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, на строк 7 років, договір зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:53349547 від 29 липня 2020; номер запису про інше речове право:37522705 від 23 липня 2020 року, що підтверджено даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю, або його уповноваженому представнику, готівкою відповідної грошової суми із каси орендодавця, або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати становить фіксовану грошову суму, яка не може бути менше за 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується, що на момент укладення договору становить 5 378 грн 48 коп.
Згідно з пунктами 11 та 12 Договору орендна плата вноситься у такі строки: щорічно до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами.
Згідно з пунктом 38 Договору дія договору припиняється, зокрема, шляхом його розірвання, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Додатком № 1 до договору встановлено, зокрема, що щорічно грошова форма орендної плати: складає відповідно до пункту 9 Договору оренди, термін виплати - до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 18 лютого 2022 року, ТОВ "Агрофірма Корнацьких" нараховано орендну плату ОСОБА_1 за 2020 рік у розмірі 5 378 грн 48 коп., з якої виплачено - 0 грн; за 2021 рік нараховано - 5 378 грн 48 коп., виплачено - 0 грн.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідача у справі покладено обов`язок доказування відсутності вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж доведення факту виконання ним цього зобов`язання. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач відмовилася прийняти належне виконання, запропоноване боржником, а саме, отримати орендну плату за 2020-2021 роки у строки та на умовах, що встановлені договором оренди, не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати та прийняття заходів щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку. Порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати є істотним, оскільки позивач внаслідок такого порушення значною мірою позбавлявся того, на що він розраховував при укладенні договору.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із вказаним висновком виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною 1 статті 32 Закону України Про оренду землі передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини 1 статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України Про оренду землі основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції, установивши, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не виплачувало ОСОБА_1 з 2020 року своєчасно та систематично орендну плату за земельну ділянку, на підставі укладеного між ними договору про оренду землі від 17 січня 2020 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням товариством його умов.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України.
Зокрема, такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Похідними вимогами від розірвання договору оренди землі від 17 січня 2020 року є повернення орендованої земельної ділянки.
Також, правильно задоволені судом першої інстанції позовні вимоги щодо стягнення з відповідача орендної плати за 2020-2021 роки. Відповідач визнав факт невиплати орендної плати за цей період у тому розмірі, який зазначив позивач, тобто орендна плата нараховувалась відповідачем, однак на час звернення позивача до суду за захистом своїх прав, не виплачена.
Доводи апеляційної скарги про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач не зверталася за отриманням орендної плати, є безпідставними, оскільки договір не передбачає обов`язку орендодавця кожного разу звертатися за отриманням орендної плати. Крім того, у пункті 9 договору зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця.
Аргументи скарги про те, що суд першої інстанції побудував обґрунтування свого рішення не на оцінюванні належності та допустимості доказів позивача, а на оцінюванні заперечень відповідача проти цих доказів - тобто, на принципі негативного доказування не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі саме на відповідача у справі покладено обов`язок доказування відсутності вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж доведення факту виконання ним цього зобов`язання.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме: існування заборгованості по орендній платі та несвоєчасне виконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов Договору та підставою для його розірвання та поверненню земельної ділянки її власнику.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду скаржником не надано.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення.
Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий                                                        Л.М. Царюк

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 29 листопада 2022 року.