ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1266/22 Справа № 185/4440/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко О.А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлограді Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною за ч. 1 ст. 184 та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.
Згідно з оскаржуваною постановою, 02.06.2022 близько 09-00 год. ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо належного забезпечення необхідних умов виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме донька самостійно, без дозволу, пішла з дому та залишила записку, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою,  ОСОБА_1 , 30.09.2022  поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення подала апеляційну скаргу, в якій просить, поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, постанову скасувати та ухвалити нову, якою справу щодо неї за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
       В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, ОСОБА_1 посилається на те, що не була присутня у судовому засіданні, а копію постанови отримала лише 22.09.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та поновити його.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1  зазначає, що судове рішення є незаконним та не обгрунтованим, тому підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, який був складено щодо неї, не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, що їй закидається, оскільки не зазначено, які саме її дії призвели до ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також, вказує, що свої батьківські обов`язки вона виконує належно, та самостійно без допомоги батька виховує дітей, тому вимушена постійно працювати, а дітей іноді залишати із своєю матір`ю. 
Водночас, звертає увагу, що на роботі вона характеризується позитивно, а коли дізналась що дочка пішла з дому, одразу викликала поліцію, залишила своє робоче місце і почала шукати дитину, що судом не було враховано при постановленні оскаржуваного рішення. Окрім цього, зазначає, що суд першої інстанції належним чином не повідомив її про дату, та час судового розгляду справи, чим порушив її право на захист, передбачене ст. 268 КУпАП, тому, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

У судове засідання ОСОБА_1 та її захисник Євдокимова Ю.В. не з`явилися, надіславши на адресу суду заяву про розгляд скарги без їх участі, тому апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. 
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання і апеляційної апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто 04.07.2022 за відсутності ОСОБА_1 , й матеріали справи не містять доказів про отримання нею оскаржуваної постанови, тоді, як оскаржуване рішення ОСОБА_1 отримала лише 22.09.2022, тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає, що процесуальний строк на оскарження постанови було пропущено з поважних причин та він підлягає поновленню.
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується доказами, що містяться у справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 879751 від 03.06.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 03.06.2022, рапортом працівника поліції Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Зазначені докази, у своїй сукупності, є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Так, відповідно до змісту ч. 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 879751 від 03.06.2022, та судовому рішенні не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, яке їй закидається, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вище наведеним нормами закону та наявними у справі доказами, тому у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено її право на захист, оскільки не було належним чином повідомлено про дату, та час судового розгляду, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в справі наявна заява ОСОБА_1 , в якій вона зазначає, що дата судового розгляду справи їй відома і просить справу проводити у її відсутність.
Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
       Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 , суд також дотримався вимог ст.ст. 33,34 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП, з урахуванням її особи та інших обставин справи.
       З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
                               П О С Т А Н О В И В:
Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року, задовольнити.
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови  Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко