ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6223/22 Справа № 204/6249/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року                         колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого- судді Демченко Е.Л. 
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и л а:

       У лютому 2020 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі – АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 26 липня 2018 року відповідач звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №1424275 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № НОМЕР_1 . 
       Зазначали, що підписуючи заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та підтвердив, що уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору (п.п.3.1 блоку 3 "Умова про приєднання до договору" заяви приєднання).         Вказували, що цього ж дня між банком та відповідачем було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в сумі 30 000 грн. зі строком кредиту, що відповідає строку дії платіжної картки із можливістю перевипуску платіжної картки та сплатою відсотків за кредитом в розмірі 38 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору між клієнтом та організацією або розірвання договору зарплатного проекту. 
       Також зазначали, що підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідач погодився, що всі умови кредитного договору містяться у договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також з тим, що він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною відсотковою ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці обчислення вартості кредиту, та підтверджує факт отримання у письмовій формі паспорту споживчого кредиту.
       Посилаючись на те, що  ОСОБА_1  допустив порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 03 вересня 2020 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 34 403,21 грн., яка складається із загальної суми заборгованості у розмірі 29 754,06 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 4 421,28 грн., комісії у розмірі 29,60 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 100,94 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 31,82 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 42,23 грн. та 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 20,28 грн., яку банк просив стягнути з відповідача на власну користь.
       Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2018 року за основним боргом у розмірі 29 754,06 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
       В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позов задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що позичальник здійснював платежі з метою погашення заборгованості, отже погодився з умовами кредитного договору, власного розрахунку заборгованості не надав. Вказує, що позичальник беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання заяви про приєднання була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку, та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. На підставі договору відповідачу було відкрито поточний рахунок “Моя кредитка” з тарифним планом - “Мій комфорт”. Позичальник підписання заяви про приєднання засвідчив факт ознайомлення із умовами кредитування. Крім того, позичальником було підписано паспорт споживчого кредиту в якому конкретно визначено умови кредитування, а саме розмір відсотків за користування кредитом в 38% річних, та розмір пені та штрафних санкцій, що визначені п.п.9.1, 1.24 розділу ХХІІ кредитного договору.
       Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» відповідач по справі не скористався. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 34 403,21 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмовлених позовних вимог, оскільки в іншій частині апелянтом не оскаржується (стаття 367 ЦПК України). 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 липня 2018 року ОСОБА_1  було підписано заяву про приєднання №0124575 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № НОМЕР_1 (а.с.10-11).
       Разом із вказаною заявою відповідачем було підписано заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою встановлено, що бажаний кредит позичальника складає 30 000 грн., максимальний — 250 000 грн., строк кредитування — 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк (а.с.12-13). 
       Пунктом 6.4 заяви встановлено, що на строк до 31 липня 2018 року, тобто на 5 днів з дня підписання цієї заяви уповноваженими працівниками банку, банк встановлює клієнт кредит у сумі 30 000 грн., після закінчення вказаного в цьому пункту строку клієнт погоджується на те, що банк може запропонувати і погодити з клієнтом встановлення )збільшення) бажаного розміру кредиту в межах максимального (загального) розміру кредиту вказаного в п.6.3 цієї заяви.
       З п.6.6 заяви вбачається, що процентна ставка за кредитом є фіксованою, а саме 38% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору між клієнтом та організацією або розірвання договору зарплатного проекту, укладеного між банком та організацією, відрахування та/або закінчення навчання клієнта у навчальному закладі. 
       Пунктом 6.8 заяви визначено, що комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит складає 0,00 грн. від суми таких коштів, яка сплачується при знятті вказаних готівкових коштів в усіх банкоматах/у касах банку (касах інших банків) з використанням платіжного терміналу. Розмір комісійної винагороди вказано згідно із тарифами, чинними на дату складання цієї заяви. Тарифи можуть змінюватися банком в порядку, передбаченому договором. Надалі клієнт має самостійно ознайомлюватися із змінами до тарифів банку за заняття готівкових коштів, наданих в кредит.
       Також, позичальникові було надано на ознайомлення паспорт споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК), відповідно до якої позичальника було повідомлено, що за умовами договору позичальникові встановлюється кредитна лінія в розмірі 25 000 грн. на 60 місяців, яка надається останньому а споживчі цілі, зі сплатою фіксованої процентної ставка за користування кредитом в розмірі 38% річних, комісія за надання довідки/виписки про поточний розмір заборгованості за споживчим кредитом, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, про платежі за договором споживчого кредитування не тарифікується, додаткові та супутні послуги відсутні. Пеня встановлена в розмірі подвійної подвійної облікової ставки Національної банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення — за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основному суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит (а.с.14-15).
       Станом на 03 вересня 2020 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 34 403,21 грн., яка складається із загальної суми заборгованості у розмірі 29 754,06 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 4 421,28 грн., комісії в розмірі 29,60 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 100,94 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом в розмірі 31,82 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 42,23 грн. та 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 20,28 грн.
       Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що умови договору банківського рахунку та кредитного договору, розміщені на сайті www.oschadbank.ua, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 липня 2018 року, оскільки останні не містять підпису позичальника. Зважаючи на те, що фактично відповідач використав кредитних коштів на суму 72 693,75 грн., а повернув банку – 42 939,69 грн., заборгованість за тілом кредиту, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 29 754,06 грн. В іншій частині підстав для задоволення позову суд першої інстанції не знайшов, обґрунтовуючи це тим, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Колегія суддів лише частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним. 
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
       За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
       Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що АТ «Державний ощадний банк України» на підтвердження своїх позовних вимог було надано суду виписку по рахункам, розрахунок заборгованості, заяву про приєднання, заяву на отримання кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту (а.с.10-11,12-13,14-15,16-18,19-31,32-34). 
       Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за процентами за користуванням кредитом, пенею та комісією, а також 3 процентами річних, заборгованості за простроченими відсотками, окрім договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), який в матеріалах справи відсутній, отже не може прийматися до уваги колегією суддів як доказ, в той же час позивачем було надано й інші докази, що доводять факт повідомлення позичальника про такі умови кредитування, як розмір відсотків та пені за порушення зобов`язань, а саме заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та паспорт споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК), які підписані позичальником, та якими встановлено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою, а саме 38% річних за користування кредитними коштами, а пеня встановлена в розмірі подвійної облікової ставки Національної банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення — за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основному суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит.
       Як вбачається з матеріалів цивільної справи, звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач, окрім тіла кредиту, просив стягнути на власну користь відсотки за користування кредитом у розмірі 4 421,28 грн., комісію в розмірі 29,60 грн., пеню за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 100,94 грн., пеню за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом в розмірі 31,82 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 42,23 грн. та 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 20,28 грн.
       Зважаючи на те, що під час укладення між сторонами кредитного договору, позичальникові були в повній мірі надані на ознайомлення умови кредитування, зокрема такі як розмір відсотків, визначений на рівні 38% та розмір пені, колегія суддів доходить висновку про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення на користь банку заборгованості за відсотками в розмірі 4 421,28 грн. та пенею за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 100,94 грн. та пенею за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом в розмірі 31,82 грн.
       У зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення відповідної заборгованості з відповідача на користь банку.
       В той же час, колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за нарахованою комісією, як такої, що не була передбачена умовами кредитного договору, оскільки пунктом 6.8 заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) встановлено, що комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит складає 0,00 грн. від суми таких коштів, яка сплачується при знятті вказаних готівкових коштів в усіх банкоматах/у касах банку (касах інших банків) з використанням платіжного терміналу.
       Крім того, паспортом споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК) визначено, що комісія за надання довідки/виписки про поточний розмір заборгованості за споживчим кредитом, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, про платежі за договором споживчого кредитування не тарифікується, додаткові та супутні послуги відсутні. 
       Також колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення і в частині відмови у стягненні на користь позивача заборгованості за нарахованими 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 42,23 грн. та 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 20,28 грн., оскільки відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, право нараховувати відсотки згідно з частиною другою статті 625 ЦК України виникає у кредитодавця після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
       Таким чином, зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність банком факту користування позичальником кредитними коштами та наявності заборгованості останнього в розмірі 29 754,06 грн., зважаючи на те, що правильність розрахунку судом першої інстанції розміру заборгованості за тілом кредиту судом апеляційної інстанції не перевіряється, як таке, що не оскаржується, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь банку відсотків за користування кредитом у розмірі 4 421,28 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 100,94 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом в розмірі 31,82 грн. за кредитним договором б/н від 26 липня 2018 року станом на 03 вересня 2020 року.
       Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
       Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
       Згідно з пунктом 4 статті 6 Закону України “Про судовий збір” якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум). 
       Таким чином, зважаючи, що на час звернення до суду першої інстанції з дійсним позовом, АТ «Державний ощадний банк України» було сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн., враховуючи розмір задоволених судом першої інстанції позовних вимог, що складає 86,49% (29 754,06 грн. х 100% / 34 403,21 грн.), колегія суддів доходить висновку, що сума судового збору, що підлягала сплаті позивачем під час звернення до суду апеляційної інстанції мав складати 425,97 грн. з розрахунку 2 102 грн. - (2 102 грн. х 86,49% / 100%) х 150%.
       В той же час, як вбачається з матеріалів цивільної справи, при зверненні з дійсною апеляційною скаргою, АТ «Державний ощадний банк України» було сплачено 3 153 грн., тобто судовий збір було сплачено апелянтом надмірно. 
       При цьому, колегія суддів зауважує, що надмірно сплачена апелянтом сума судового збору за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з відповідача, що інакше призвело би до порушення прав відповідача, в той же апелянт не позбавлений можливості скористатися своїм правом, передбаченим частиною 1 статті 7 Закону України “Про судовий збір” та звернутися із клопотанням про повернення внесеного банком судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
       Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача  ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 2 096,11 грн., а також судовий збір за подання апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції в розмірі 417,54 грн., а всього 2 513,65 грн.
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
       
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

       Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом та пені, судового збору скасувати та ухвалити нове рішення.

        Позов акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 в частині стягнення відсотків за користування кредитом та пені задовольнити.

       Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 4 421,28 грн., пенею за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 100,94 грн., пенею за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом в розмірі 31,82 грн. за кредитним договором від 26 липня 2018 року станом на 03 вересня 2020 року.
               
       В іншій частині заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року залишити без змін.

       Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір в розмірі 2 513,65 грн.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 10 жовтня 2022 року.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

        Судді:                                                 Куценко Т.Р. 

Макаров М.О.