Справа № 459/1490/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1908/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       10 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Івасюти М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2021 року Галицька митниця Держмитслужби звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зі згаданого відповідача понесених позивачем витрат на зберігання транспортного засобу на складі митного органу (том 1, а.с. 1-10).

09 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до Державної митної служби України в особі Львівської митниці (в подальшому – «Митниця»), у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Митниці по вилученню автомобіля марки «VOLVO», модель «V40», р/н НОМЕР_1 , без належного процесуального документального його оформлення протоколом вилучення транспортного засобу за встановленою формою;
- визнати протиправними дії Митниці щодо нарахування позивачу витрат за зберігання вищезгаданого автомобіля марки «VOLVO», модель «V40» р/н, і вимагання їх сплати;
- зобов`язати Митницю утриматись від наступних нарахувань позивачу витрат за зберігання автомобіля та вимог по сплаті штрафу;
- визнати протиправною бездіяльність Митниці щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/3698/16 від 07.06.2016 року в частині повернення позивачу автомобіля марки «VOLVO», модель «V40»;
- зобов`язати відповідача повернути позивачу автомобіль марки «VOLVO», модель «V40», без оплати нарахованих Митницею витрат за його зберігання;
- стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду (реальні збитки) та моральну шкоду (том 2, а.с. 29-39). 

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у прийнятті вищезгаданої зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Державної митної служби України в особі Львівської митниці до спільного розгляду з первісним позовом та повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 : з тих підстав, що первісний позов відноситься до юрисдикції загальних судів, а зустрічний позов слід розглядати за правилами адміністративного судочинства (том 3, а.с. 48-51).
Вищезгадану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.
Вважає, що суд незаконно відкрив провадження за первісним позовом Митниці в порядку цивільного судочинства, оскільки його (апелянта) відносини з Митницею «від початку і до цього часу базуються на адміністративному владному підпорядкуванні позивачу», а так як таке провадження було відкрито, то він «змушений одночасно з відзивом 9.11.21р. подати до суду зустрічний позов», оскільки суд «незаконно вирішив розглядати наші (апелянта) з позивачем) триваючі адміністративні правовідносини в порядку цивільного судочинства, то і (апелянт має) право (моральне не виключається) на захист своїх інтересів в порядку такого ж судочинства».
Вважає, що оскаржувана ухвала «перешкоджає подальшому руху справи і розгляду справи в порядку цивільного судочинства обраного обома сторонами з виниклих між ними однакових правовідносин» (том 3, а.с. 66-70).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
-        не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 20; частина 4 статті 188); 
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        обставини, встановлені рішенням суду у (зокрема) адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина 4 статті 82).

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.

18.05.2021 року Митниця подала до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення витрат за зберігання транспортного засобу (том 1, а.с. 1-10).
17.06.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження за вищезгаданим позовом Митниці та встановлено відповідачу ОСОБА_1 15-ти денний строк з дня отримання ним копії цієї ухвали для подачі до суду відзиву на позов, а також для пред`явлення ним зустрічного позову (том 1, а.с. 128-129).
25.06.2021 року ОСОБА_1 отримав позовну заяву Митниці та вищезгадану ухвалу суду від 17.06.2021 року про відкриття провадження у справі (том 1, а.с. 134), а 26.07.2021 року ознайомився зі всіма матеріалами справи (том 1, а.с. 137-138), однак у 15-ти денний строк (і пізніше), ні відзиву на позов, ні зустрічного позову до суду не подав.
Натомість, ОСОБА_1 27.08.2021 року (через більш, як два місяці після отримання ним ухвали суду від 17.06.2021 року про відкриття провадження у справі) подає до суду заяву з проханням «переглянути рішення суду про відкриття провадження за позовом митниці до ( ОСОБА_1 )» (том 1, а.с. 156-157).
01.10.2021 року ОСОБА_1 (через більш, як три місяці після отримання ним ухвали суду від 17.06.2021 року про відкриття провадження у справі) повторно подає до суду заяву з проханням «провадження по справі за названим позовом (Митниці) закрити шляхом винесення відповідної письмової ухвали судом» (том 1, а.с. 231-232).
01.10.2021 року ухвалою суду у задоволенні вищезгаданого клопотання «про закриття провадження у справі» відмовлено (том 1, а.с. 233), а іншою ухвалою суду від 01.10.2021 року підготовче провадження у справі було закрито (том 1, а.с. 238-239).
Як вбачається з вищенаведеного, підготовче провадження судом було проведено у строк понад три місяці (тобто – з порушенням максимальних строків, передбачених частиною 3 статті 189 ЦПК України), однак до його закриття (01.10.2021 року) відповідачем ОСОБА_1 зустрічний позов подано так і не було.

І лише 09.11.2021 року судом було зареєстровано зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (датовану ним 08.11.2011 року): з позовними вимогами, які наведені в описовій частині даної постанови (том 2, а.с. 29-39).

Як також стверджується матеріалами справи, з 2020 року в провадженні судів адміністративної юрисдикції перебувала інша справа: за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Митниці про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди – з позовними вимогами, аналогічними до позовних вимог, які заявлені ОСОБА_1 у поданому ним зустрічному позові до Митниці у даній цивільній справі.
Зокрема, як вбачається з описової частини постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі №380/1122/20 (адміністративне провадження № К/9901/23633/20), ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року, провадження у згаданій адміністративній справі було закрито, оскільки згадані суди прийшли до висновку про те, що цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, та роз`яснили позивачу ОСОБА_1 право на звернення із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
Однак, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду своєю вищезгаданою постановою від 27 січня 2022 року задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 та скасував вищезгадані судові рішення адміністративних судів і направив справу для продовження її розгляду до Львівського окружного адміністративного суду (том 3, а.с. 3-8).
Таким чином, вищезгаданою постановою Верховного Суду від 27 січня 2022 року у адміністративній справі за участі тих самих осіб (позивача ОСОБА_1 та Митниці, як відповідача), яка набрала законної сили, встановлено ту обставину, що позовні вимоги, аналогічні до позовних вимог, які заявлені у зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 до Митниці у даній цивільній справі, підлягають «для розгляду … за правилами адміністративного судочинства», а відтак ця обставина доказуванню не підлягає (частина 4 статті 82 ЦПК України).
Відтак, суд першої інстанції з урахуванням всіх вищенаведених обставин в їх сукупності вправі був (зокрема - у відповідності до пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України) оскаржуваною ухвалу повернути ОСОБА_1 подану ним зустрічну позовну заяву до Митниці.
В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали (які саме обставини, що мають значення для справи, встановлені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини та (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи; так само, як апеляційна скарга не містить заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції, зокрема – постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі №380/1122/20 (адміністративне провадження № К/9901/23633/20).

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 10 жовтня 2022 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.