Справа № 944/1315/22                                                        Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б. 
Провадження № 33/811/757/22                                                 Доповідач: Белена  А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

21 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,
з участю представника особи, яку звільнено від 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
- адвоката Масюка Б.Б.,
представника потерпілої ОСОБА_2 
- адвоката Назаркевича С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 – адвоката Назаркевича Сергія Михайловича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 15 червня 2022 року,

встановив :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 15 червня 2022 року, провадження у справі про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №794985,  ОСОБА_1  10 квітня 2022 року, близько 16 год 00 хв, за місцем свого проживання, а саме на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , вчинила відносно тітки свого чоловіка ОСОБА_2 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюваннях (криках) на її адресу та погрозах фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю.
На постанову судді захисник ОСОБА_2 – адвокат Назаркевич С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 15.06.2022 року та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
       Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи, через що підлягає скасуванню.
       Зазначає, що суд не дав належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Стверджує, що вищезазначений висновок суду є помилковим, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 173-2 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_3 ; відеозаписом із місця події.
Заслухавши виступ захисника ОСОБА_2 – адвоката Назаркевича С.М. про задоволення апеляційної скарги, думку представника ОСОБА_1 – адвоката Масюка Б.Б., який  апеляційну скаргу заперечив і просив постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
       Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
       Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.
       Судове рішення про закриття справи щодо ОСОБА_1 за ч 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться  ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
       Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
       Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
       Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
       Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
       Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
       З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №  794985 від 15 квітня 2022 року,  ОСОБА_1  10 квітня 2022 року, близько 16 год 00 хв, за місцем свого проживання, а саме на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , вчинила відносно тітки свого чоловіка ОСОБА_2 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюваннях (криках) на її адресу та погрозах фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю, тобто своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
       Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в такому не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, не вказано, яке саме насильство та в чому воно проявилось з боку  ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , відсутні докази щодо завдання шкоди психологічному здоров`ю останній.
       При цьому не конкретизовано яка шкода заподіяна діями  ОСОБА_1 хоча це прямо випливає з диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Тобто фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.
       Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.
       Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов правильного висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
       У відповідності до положень ч.1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
       На переконання апеляційного суду, суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, та дійшов правильного висновку про те, що в діях  ОСОБА_1  відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
       Доводи апеляційної скарги під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
       З урахуванням наведеного, постанова судді першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Назаркевича Сергія Михайловича - залишити без задоволення. 
       Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 15 червня 2022 року в справі щодо ОСОБА_1  за ч.1 ст. 173-2 КУпАП – залишити без змін. 
  Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА