КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  760/27053/19                                                                                         Головуючий у І-й інстанції - Козленко Г.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/8309/2022                                               Доповідач Заришняк Г.М

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 23 серпня  2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі - Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу  Солом`янського районного суду м. Києва  від 07 липня 2021 року  в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову  заступника  начальника відділу Обухівського  міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального  управління юстиції у Київській області Прізова Вадима Ігоровича, заінтересована особа: Товариство  з обмеженою відповідальністю  «Ренус Ревайвел»,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на постанову  заступника  начальника відділу Обухівського  міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального  управління юстиції у Київській області Прізова В.І., заінтересована особа: ТОВ «Ренус Ревайвел».
В обґрунтування поданої скарги зазначав, що  у провадженні Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження ВП №12496620 про поновлення ОСОБА_1 на посаді менеджера з транспорту в транспортно-експедиційному відділі ТОВ «Ренус Ревайвел» з 19.08.2005 р. Дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-733/08 від 04.02.2009 р., виданого на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2008 р.
19.02.2009 року  старшим державним виконавцем ВДВС Обухівського РУЮ в Київській області Борискевичем А.І. на підставі заяви ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №12496620.
30.09.2009 року державний виконавець закрив вказане виконавче провадження відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним його виконанням, не зважаючи на те, що повного виконання рішення не відбулось, оскільки наказом ТОВ «Ренус Ревайвел» № РЕ-0928/2 від 28.09.2009 р. заявник поновлений на роботі на посаді менеджера з транспорту з 28.09.2009 р., в супереч тому, що відповідно до рішення суду він поновлений на роботі з 19.08.2005 р..
Вказував, що у зв`язку із неправомірними діями державного виконавця він був змушений неодноразово звертатись до суду з вимогами по контролю за виконанням рішення суду.
Постанова про закінчення виконавчого провадження № 12496620 від 06.09.2019  р. обґрунтована фактичним виконанням рішення у повному обсязі. Проте, з таким скаржник не погоджується, оскільки фактичного виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва не відбулось.
Посилаючись на викладене, просив задовольнити скаргу та з урахуванням поданих уточнень, просив  скасувати постанову  заступника начальника  Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова  В.І. про закінчення виконавчого  провадження  №12496620,  визнати незаконним  та скасувати  акт державного виконавця від 29 вересня 2009 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва  від 07 липня 2021 року  скаргу залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  ухвалу  суду скасувати, справу направити  для продовження розгляду до суду першої інстанції, поновити  строк на оскарження акту  державного виконавця від 29 вересня 2009 р.
В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Заінтересовані особи правом подачі відзиву не скористались.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з  таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2008 р. був частково задоволений позов ОСОБА_1 до ТОВ «Ренус Ревайвел» про визнання наказу про звільнення незаконним, внесення змін в трудову книжку, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Визнано незаконним наказ ТОВ «Ренус Ревайвел» № 822 від 19 серпня 2005 року про звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера з транспорту.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера з транспорту ТОВ «РЕНУС РЕВАЙВЕЛ» з 19 серпня 2005 року.
Стягнуто з ТОВ «Ренус Ревайвел» на користь ОСОБА_1 116 750,76 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу /за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів/ та 2000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього: 118750,76 грн.
В решті позову відмовлено.
Встановлено, що на виконання даного рішення суду, 04.02.2009 р.Солом`янським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 2-733/08.
На підставі даного виконавчого листа Обухівським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби ГТУБ у Київській області було відкрито виконавче провадження №12496620.
ТОВ «Ренус Ревайвел» на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2008 р. було поновлено ОСОБА_1 на роботі, про що було виданий наказ № РЕ-0928/2 від 28.09.2009 р. «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді менеджера з транспорту», нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 серпня 2005 року (за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів) та відшкодовано моральну шкоду.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2011 р. було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого державного виконавця від 20.09.2009 р. про закінчення виконавчого провадження, зобов`язано державного виконавця поновити виконавче провадження та виконати рішення суду від 22.09.2008 р. в повному обсязі згідно з виконавчим документом.
Постановою виконуючого обов`язки начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаврилюка О.С. від 23.07.2018 р. було відновлено виконавче провадження на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2011р., якою було визнано неправомірними дії державного виконавця при виконанні рішення суду.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року, задоволено скаргу ТОВ «Ренус Ревайвел» та визнано протиправною бездіяльність заступника начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова В.І. щодо не прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-733/08 від 04.02.2009р.
В подальшому постановою Верховного Суду  від 22 січня 2020 року вказані вище ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019 р.та постанова Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року залишені без змін.
Судом також встановлено, що 06.09.2019 р., після набрання чинності ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019 р. та на ії виконання заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-733/08, виданого 04.02.2009р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді менеджера з транспорту ТОВ «Ренус Ревайвел» з 19.089.2005 року закінчено.
Вказану постанову скаржник просить скасувати, посилаючись на неправомірність дій державного виконавця.
Відповідно до частини 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З тексту ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019 р., яка залишена без змін апеляційною та касаційною інстанціями, вбачається, що судом при розгляді скарги ТОВ «Ренус Реввайвел» у даній справі встановлено повне виконання рішення суду та відновлення прав ОСОБА_1 шляхом видання наказу про це.
З такими доводами суду погодився і Верховний суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 760/15503/19 , підтвердивши висновки суду першої інстанції.
Згідно з постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16: «Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».
Суд зауважує, що вказане рішення є преюдиціальним, оскільки має доказове значення в рамках даної цивільної, а тому  доводи апеляційної скарги про те, що зазначені судові рішення  були постановлені  між іншими особам, інші обставини та інший предмет  спору, не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
За змістом  п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Враховуючи те, що  судовими рішеннями встановлені обставини щодо повного виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 в повному обсязі, суд першої інстанції правильно вважав, що заступник начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізов В.І., приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження діяв на виконання ухвали суду, що набрала законної сили, та у повній відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а тому вимоги скаржника є безпідставними.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про відмову у задоволенні скарги щодо  скасування акту державного виконавця від 29 вересня 2009 року, в зв`язку з пропуском строку.
Статтею  ст.449 ЦПК України визначені строки  подачі скарги до суду.
Так, вказаною нормою визначено, що скаргу може бути подано до суду:
а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;
б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Звертаючись до суду 20 травня 2020 року з вимогами про скасування акту державного виконавця за 2009 рік, скаржник з клопотанням про поновлення строків не звертався, обставин, які вказують на поважність пропуску такого строку, у скарзі не викладав.
Враховуючи наведене,  суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що скаржником пропущено строк звернення до суду з такими вимогами, у зв`язку із чим  правильно відмовив у задоволенні цієї частини скарги. При цьому суд першої інстанції вірно  виходив із того, що зважаючи на тривалість проведення виконавчих дій та судових процесів, порушених ОСОБА_1 , починаючи з 2011 року, останній був обізнаний з прийняттям даного акту, оскільки неодноразово  ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження. Вимог з 2009 року про скасування акту про виконання рішення суду, скаржник не заявляв.
За таких обставин, судом не встановлено обставин, які обумовили пропуск строку для подання такої вимоги та вказували на поважність причини пропуску строку на  оскарження вказаного акту.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). (ст. 451 ЦПК України).
Згідно з  ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм процесуального права  й не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не було пропущено строк  звернення до суду  з приводу оскарження акту від 29 вересня 2009 року,  а якщо  таке і сталось, то тільки за неоднозначної відповіді від державної виконавчої служби, на запит про уточнення  якої  апелянт  відповіді не отримав, не можуть  бути підставою  для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду, оскільки не ґрунтуються на Законі. Крім того, як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 , починаючи з 2011 року був обізнаний з прийняттям даного акту, оскільки неодноразово  ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження.
Інші  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність його постановлення.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Солом`янського районного суду м. Києва  від 07 липня 2021 року  -залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з моменту виготовлення повної постанови.

 Головуючий 
 
  Судді: