П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/6631/22	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Бітов А.І.,
          Танасогло Т.М.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2022р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком;
- стягнути з відповідача недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 10 246грн. з урахуванням попередньо виплаченої суми (14 152 – 3 906 = 10 246грн.)..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус ветерана війни – особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.
При виплаті відповідачем щорічної разової грошової допомоги в 2021 році був сплачений розмір щорічної разової грошової допомоги з обмеженням фіксованою сумою 3 906грн, а не в повному розмірі – 8 мінімальних пенсій за віком 14 152грн., установлених для осіб, які втратили працездатність станом на 1.01.2021р..
На думку позивача, вказані дії призвели до виплати разової грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж встановлено законом, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа має ознаки типової справи, а тому мають бути враховані правові висновку Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №440/2722/20, відповідно до яких з 27.02.2020р., тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України, у позивача виникло право на соціальне забезпечення у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, однак порушив норми процесуального права.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни – особи з інвалідністю 2гр внаслідок війни відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.05.2014р. (а.с.21).
На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 8.04.2021р. №325 «Деякі питання виплати у 2021 році щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» ОСОБА_1 виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2021 рік у розмірі 3 906грн..
Позивач вважає, що грошова допомога до 5 травня за 2021 рік виплачена йому не в повному обсязі, а тому він звернувся до суду із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність дій Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області щодо виплати ОСОБА_1 допомоги до 5 травня за 2021 рік, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2  ст.19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (далі - Закон №3551).
Приписами Закону №3551 передбачено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них (стаття 12), особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 13), учасникам війни (стаття 14), особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551   (стаття 15), особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (стаття 16).
Зокрема, ст.13 Закону №3551 в останній редакції («Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них») встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 8.04.2021р. №325 «Деякі питання виплати у 2021 році щорічної разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлені розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, зокрема особам з інвалідністю 2гр внаслідок війни – 3 906грн..
У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 у справі 1-247/2018(3393/18) та визнанням таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення   статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, вказані статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діяли та мали застосовуватись у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998.
Зокрема, ст.12 Закону №3551 у редакції від 25.12.1998р. встановлено, що щорічно до 5 травня особам з інвалідністю 2гр внаслідок війни виплачується разова  грошова  допомога  у  розмірі  восьми мінімальних пенсій за віком. 
Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.
Разова грошова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни є доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Стаття 1 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів №11 та №14 (4.11.1950р.), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Стаття 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014р. Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005р. №5-рп/2005, від 29.06.2010р. №17-рп/2010, від 22.12.2010р. №23-рп/2010, від 11.10.2011р. №10-рп/2011).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з 27.02.2020р. позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку, визначеному редакцією ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2гр внаслідок війни у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в рішенні від 29.09.2020р. по справі №440/2722/20, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021р. в аналогічних правовідносинах та є зразковою.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо прийняття Одеський окружним адміністративним судом ухвал від 26.05.2022р. та 28.06.2022р..
Надаючи оцінку вказаним доводам, судова колегія виходить з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, що апелянт не погоджується із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2022р., якою ОСОБА_1 було поновлено строк на звернення до суду та відкрито адміністративне провадження.
Апелянт вважає, що для поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом не було відповідних підстав.
 Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, ч.1 ст.5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Приписами ч.1 ст.118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Правилами ч.1,2 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається із позовної заяви, позивач, зокрема, просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021р. у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
Колегія суддів зазначає, що згідно ст.17-1 Закону №3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Тобто, Законом №3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.
При цьому, Верховним Судом у постанові від 6.02.2018р. розглядаючи справу №607/7919/17 зроблено висновок, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд Касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.
Отже, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 6.02.2018р. у справі №607/7919/17, кінцевим днем строку звернення до суду із позовом у даній справі є 30 березня 2022р..
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом 2.05.2022р.(а.с.22).
Між тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан.
В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом зазначено, зокрема, що з 28.02.2022р. ОСОБА_1 було взято на облік до самооборони міста Чорноморськ, у зв`язку із чим він не мав можливості звернутись до суду по даній справі.
Враховуючи зазначені обставини та те, що пропущений строк звернення до суду із адміністративним позовом незначний, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом.
Також, в апеляційній скарзі Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не погоджується із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.06.2022р., якою відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про заміну відповідача по справі.
Надаючи оцінку ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 28.06.2022р., судова колегія виходить з наступного.
27.06.2022р. Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області звернулось до суду із заявою, в якій просило замінити у справі первісного відповідача – Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, на належного відповідача – Департамент соціальної та сімейної політики Одеської області обласної державної адміністрації. 
В обґрунтування вказаної заяви апелянт послався постанову КМУ від 8.04.2021р. №325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань».
Враховуючи доводи вказаного клопотання та обставини викладені в апеляційній скарзі судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3.01.2021р. по зразковій справі №440/2722/20 надала оцінку доводам апеляційної скарги щодо належного відповідача по справі та зазначила, що вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.
З огляду на вказане, апеляційний суд вважає вказані доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмови у клопотанні про заміну відповідача безпідставними та необґрунтованими. 
Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вірно встановив природу спірних правовідносин, надав їм належну оцінку, та дійшов вірного висновку по суті справи, однак порушив норми процесуального права, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Управління соціальної політки Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області – залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022р. – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          А.І. Бітов

                                                                                                    Т.М. Танасогло