Справа № 760/10179/22                                                                                      Головуючий в суді І інстанції Макуха А.А.
Провадження № 33/824/3344/2022                                                                   Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2022 року                                                                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює директором ТОВ «Солід Тім», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
 
                                                     ВСТАНОВИВ:                                                
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що оскаржувану постанову винесено місцевим судом 19 вересня 2022 року, однак у зв`язку з тим, що суд її не повідомляв про день та час розгляду справи, вона дізналась про оскаржувану постанову лише 26 вересня 2022 року, а звернулася із апеляційною скаргою 30 вересня 2022 року, через що, вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевий суд неповно з`ясував всі обставини справи, не заслухав її пояснення, про те, що раніше ОСОБА_2 вже раніше вчиняв домашнє насильство щодо неї, а його дії були умисними, спрямованими на завдання їй тілесних ушкоджень. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята судом 19 вересня 2022 року, строк на апеляційне оскарження закінчився 29 вересня 2022 року, однак у зв`язку з тим, що суд не повідомляв потерпілу про день та час розгляду справи призначеної на 19 вересня 2022 року, вона дізналась про оскаржувану постанову лише 26 вересня 2022 року, а звернулася із апеляційною скаргою 30 вересня 2022 року, через що, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2  відсутній умисел на вчинення домашнього насильства і  причинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, а відтак і відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, яке передбачає умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Тобто, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 127425, 28.07.2022 року о 20 год. 35 хв. гр. ОСОБА_2 знаходячись в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини гр. ОСОБА_1 психологічного та фізичного характеру, зокрема ображав та завдав удару по голові, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
До протоколу додано: терміновий заборонний припис щодо кривдника, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, письмові пояснення ОСОБА_2 , рапорт поліцейського роти №6 взводу №1 полку №1 батальону №4 УПП у м. Києві ДПП  Ющук Х.В., відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Як вбачається з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо обставин подій, які відбувались 28.07.2022 року, ОСОБА_2 пояснив, що дружина в стані алкогольного сп`яніння накинулася на нього з ножем, він захищався, внаслідок чого вона отримала травму носа дверима, які він закривав.
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вказав, що не вважає себе порушником, оскільки захищався від ножового удару, тому закривав двері і дружина вдарилася об двері.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо обставин подій, які відбувались 28.07.2022 року, вказує, що чоловік випив впродовж вечора близько двох бокалів пива та вина, почав ображати її словами про надмірну вагу, через деякий час почав спілкуватися по телефону з іншою жінкою, коли вона спробувала взяти його телефон, її чоловік завдав їй удар у голову, що спричинило перелом кісток носа.
Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, хоча і містять посилання на застосування психологічного та фізичного насильства, проте в них не описані можливість настання чи настання тих наслідків, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановлювати, а тим більше вважати доведеними обставини, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, порівнюючи зміст письмових пояснень  ОСОБА_1 та зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , вбачається, що пояснення про те, що ОСОБА_2 ображав її та завдав удару по голові не підтверджені жодними доказами. 
Обставини домашнього насильства, описані у протоколі серії ГП № 127425 від 28.07.2022 року, не дозволяють зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено наслідки домашнього насильства, що полягають у завданні шкоди ОСОБА_1 внаслідок дій ОСОБА_2 .
Крім того, іншими матеріалами справи, а саме відеозаписом з нагрудної камери поліцейського спростовуються обставини того, що ОСОБА_2 ображав потерпілу та завдав їй удару по голові, оскільки з відеозапису вбачається, що між подружжям виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_1 отримала ушкодження носа, при цьому вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала той факт, що удар було завдано дверима, які закривав ОСОБА_2 , свідком вказаних обставин був син подружжя, який підтвердив їх на відео, а відтак у діях ОСОБА_2 не було умислу на завдання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Отже, дані  протоколу про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які давали б підстави для висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУаАП.
Отже, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 28.07.2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до протоколу долучено не було і до суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін. 
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                            
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                        Я.С. Мельник