Номер провадження: 22-ц/813/6529/22 
Справа № 522/17833/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Цимбал Сергія Юрійовича, представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року, постановленого під головуванням судді Домусчі Л.В., повний текст рішення складений 17 січня 2022 року, у цивільній справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на утримання будинку та прибудинкової території, -
в с т а н о в и в:
У вересні 2021 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» (далі ОСББ «Нова Аркадія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на утримання будинку та прибудинкової території, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 24976,82 грн., 3% річних від суми заборгованості у розмірі 684,96 грн., інфляційні витрати у розмірі 1697,32 грн. та витрати на правничу допомогу.
В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 , та є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ «Нова Аркадія». Відповідно до умов рішення загальних зборів ОСББ «Нова Аркадія» від 27.12.2016 року, відповідачка повинна була сплатити об`єднанню за період з 01.11.2019 року по 31.08.2021 року кошти за внесками на управління багатоквартирним будинком у сумі 24976,82 грн. За вказаний період часу ОСОБА_1 періодично не виконує свої обов`язки зі сплати внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим нараховано інфляційні витрати у розмірі 1697,32 грн. та 3% річних у розмірі 684,96 грн., у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України. Позивачем було вжито всіх можливих заходів щодо стягнення заборгованості з відповідачки, проте остання ухиляється від сплати заборгованості по внесках на витрати на управління багатоквартирним будинком.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року позов ОСББ «Нова Аркадія» задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Нова Аркадія» заборгованість по внесках на витрати на управління багатоквартирним будинком за період з 16.03.2021 року по 31.08.2021 року у розмірі 6244 грн. 21 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Нова Аркадія» інфляційні витрати у розмірі 131 грн. 80 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Нова Аркадія» 3% річних від суми заборгованості у розмірі 86 грн. 73 коп.
Вирішено питання про судові витрати.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, адвокат Цимбал С.Ю., представник ОСББ «Нова Аркадія» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якої просить рішення суду в частині відмови в задоволенні  позовних вимог скасувати, у скасованій частині ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, порушення норм матеріального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 протягом спірного періоду виникнення заборгованості була та залишається законним власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , а тому повинна сплатити заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, 3% річних від суми заборгованості та інфляційні витрати у повному обсязі.
Відзиву до суду надано не було.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно  до ст.  375 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСББ «Нова Аркадія» є балансоутримувачем житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Нова Аркадія» від 12.02.2016 року, яке оформлене протоколом №1/2016 було створено ремонтний та аварійний фонди Об`єднання та затверджено розмір внесків.
Рішенням загальних зборів ОСББ «Нова Аркадія» від 27.12.2016 року, яке оформлено протоколом №4/2016, затверджено розмір внеску співвласника на утримання будинку та прибудинкової території (на сьогоднішній день визначаються як «витрати на управління багатоквартирним будинком»).
ОСОБА_1 є співвласником ОСББ «Нова Аркадія», якій з 09.10.2006 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Також судом встановлено, що згідно заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2016 року по справі №522/15730/15-ц, яке залишено без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.04.2017 року, було визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . У зазначених рішеннях було встановлено, що право власності на спірну квартиру безпідставно перейшло від ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», внаслідок чого право власності на цю квартиру визнано за ОСОБА_1 .
Відповідно до наданих позивачем рахунків-повідомлень по абонентському рахунку та рахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1  за період з 01.11.2019року по31.08.2021 року складає 24976,82 грн. (а.с.102-123).
У зв`язку з несплатою відповідачем вказаної заборгованості, відповідно до ст.625 ЦПК України, відповідно до наданих позивачем розрахунку розмір інфляційного збільшення складає 1697,32 грн., розмір 3% річних складає 684,96 грн. (а.с.124-144).
Задовольняючи частково позов ОСББ «Нова Аркадія» про стягнення заборгованості на утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції виходив з наступних підстав.
Відносини з приводу створення та діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних об`єднань регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та їх статутом.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку відноситься визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Відповідно до ст.15 Закону співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Згідно зі ст.17 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
Згідно з ч.1 ст.20 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Відповідно до ст.23 Закону внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Згідно з ст.29 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» особи винні у порушенні прав власників (користувачів), їх об`єднань і асоціацій несуть цивільну, кримінальну, адміністративну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:
утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачка є власником квартири та споживачем послуг з утримання будинку, які надає ОСББ за тарифами, затвердженими рішеннями загальних зборів об`єднання, Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2016 року по справі №522/15730/15-ц, яке рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.04.2017 року в частині визнання права власності та скасування рішення про реєстрацію права власності - залишено без змін, за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасовано рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на зазначену квартиру (а.с.83-100).
Проте, 07.05.2018 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 41111199 від 16.05.2018 року, прийнятого державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Никифоровим В.О. було внесено запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на спірну квартиру. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_1 в судовому порядку.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року по справі №522/11837/18, яке постановою Одеського апеляційного суд від 16.03.2021 року залишено без змін, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41111199 від 16.05.2018 року, прийнятого державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Никифоровим В.О., про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.174-183).
Висновки суду про те, що у період з 16.05.2018 року по 16.03.2021 року власником спірної квартири було ТОВ «Кей-Колект», а не ОСОБА_1 , а тому, відповідно до положень ч.2 ст.382 ЦК України та приписів ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», саме ТОВ «Кей-Колект» було зобов`язано сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території, як співвласник майна багатоквартирного будинку відповідають обставинам справи.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у період з 16.05.2018 року по 16.03.2021 року не була співвласником спільного майна багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , то відповідно не має обов`язку щодо сплати за внесками на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2019 року по 16.03.2021 року.
Суд першої інстанції, з урахуванням визнання представником відповідачки позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 16.03.2021 року по 31.08.2021 року, дійшов вірного висновку про сплату заборгованості за внесками та утримання будинку та прибудинкової території за період з 16.03.2021 року по 31.08.2021 року, розмір якої становить 6244,21 грн.
Частиною 2 ст.625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч.10 ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Щодо позовної вимоги про нарахування та стягнення з відповідачки 3% річних, судом вірно встановлено, що сума боргу з 16.03.2021 року по 31.08.2021року складає 6244,21 грн., інфляційні витрати за період з 16.03.2021 року по 31.08.2021 року складає 131,80 грн., 3% річних заборгованості за період з 16.03.2021 року по 31.08.2021 року складає 86,73 грн.
Судом встановлено, що період прострочення грошового зобов`язання складає 169 днів – 6244,21 (сума боргу)+131,80 (інфляційне збільшення)+86,73 (штрафні санкції)= 6462,74 грн.
Тобто, загальна сума заборгованості з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних за період з 16.03.2021 року по 31.08.2021 року складає: 6244,21 + 131,80 + 86,73 = 6462,74 грн., згідно з розрахунками інфляційних витрат та 3% річних.
З урахуванням викладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внесках витрат на управління багатоквартирним будинком за період з 16.03.2021 року по 31.08.2021 року у розмірі 6244 грн. 21 коп., інфляційних витрат у розмірі 131 грн. 80 коп. та 3% річних від суми заборгованості у розмірі 86 грн. 73 коп.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Доводи апеляційної скарги адвоката Цимбал С.Ю., представника ОСББ «Нова Аркадія» про те, що ОСОБА_1 протягом спірного періоду виникнення заборгованості була та залишається законним власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , а тому повинна сплатити заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, 3% річних від суми заборгованості та інфляційні витрати у повному обсязі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, у відповідності до яких судом встановлено, що  ОСОБА_1 у період з 16.05.2018 року по 16.03.2021 року не була співвласником спільного майна багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а отже за вказаний період часу не повинна сплачувати заборгованість у повному розмірі.
Колегія суддів звертає увагу, що суд на законних підставах, зробив вірний розрахунок на підставі формул, встановивши загальний розмір заборгованості, яку повинна сплатити ОСОБА_1 .
Крім того, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення, за ненаданням до суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.
Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.
Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.
Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Цимбал Сергія Юрійовича, представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 10 жовтня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда