П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/8097/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
20 грудня 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.09.1988 року по 31.01.1993 року на посаді санітарки Славутської центральної районної аптеки №9 до страхового стажу - протиправною. 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період роботи на посаді санітарки Славутської центральної районної аптеки №9 з 01.09.1988 року по 31.01.1993 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.05.1982 року.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні трудового стажу у Славутської центральної районної аптеки №9 з 01.09.1988 року по 31.01.1993 року до страхового стажу для призначення пенсії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено те, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.05.1982, позивач з 01.09.1988 року по 31.01.1993 працювала санітаркою у Славутській центральній районній аптеці №9.
Стаж роботи на цій посаді не переривався, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05 травня 1982 року, виданою Славутським заводом "Стай фарфор", наказами: №64 від 30.08.1988 року та №7 від 01.02.1993 року про прийняття та звільнення, виданими Славутською центральною районною аптекою №9, що також підтверджується копіями витягів з книги наказів.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення №222330004412 від 06.06.2022 року, про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.
Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача до страхового стажу у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці печатки підприємства, є безпідставними. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Трудова книжка позивача свідчить про те, що вона з 01.09.1988 по 31.01.1993 працювала санітаркою у Славутській центральній районній аптеці №9.
Щодо доводів пенсійного органу про те, що записи у трудовій книжці про роботу не завірені печаткою підприємства, то суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Колегія суддів зауважує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
З огляду на вищезазначене доводи апелянта про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача до страхового стажу у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці печатки підприємства, є безпідставними.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи з 01.09.1988 по 31.01.1993 на посаді санітарки у Славутській центральній районній аптеці №9 та визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №222330004412 від 06.06.2022 року, про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком в частині не зарахування страхового стажу на посаді санітарки з 01.09.1988 по 31.01.1993 у Славутській центральній районній аптеці №9.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі обставини.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.